ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/4277/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання Товпіч В.С., представника позивача Зайцевої О.О., представника відповідача Агатія В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою суду від 22.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання по справі; встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
У ході підготовки даної справи до розгляду по суті судом: з`ясовано зміст заявлених вимог та позицію відповідача; отримано від сторін заяви по суті справи, письмові пояснення та докази, якими вони обґрунтовують зміст своїх вимог та заперечень; вчинено інші дії, передбачені частиною другою статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою суду від 09.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено цю справу до судового розгляду по суті.
Під час судового розгляду справи по суті судом також постановлялися ухвали про витребування доказів.
Враховуючи заяви про збільшення розміру позовних вимог та про уточнення позовних вимог, позивач просить суд: 
1) визнати протиправним та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області відносно ОСОБА_1 : рішення №10606 від 28.05.2025 про анулювання реєстрації платника єдиного податку; податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13393/Ж10/24-13-24-04 форма “Р”; податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13391/Ж10/24-13-24-04 форма “Р”; податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13388/Ж10/24-13-24-04 форма “ПС”; податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13383/Ж10/24-13-24-04 форма “Ш”; податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13405/Ж10/24-13-24-04 форма “Р”; податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13410/Ж10/24-13-24-04 форма “ПС”; податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13401/Ж10/24-13-24-04 форма “Д”; податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13402/Ж10/24-13-24-04 форма “Д”; податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13400/Ж10/24-13-24-04 форма “ПС”; вимогу від 28.05.2025 №Ф-00000/13404/Ж10/24-13-24-04 про сплату боргу (недоїмки); вимогу від 28.05.2025 №Ф-00000/13403/Ж10/24-13-24-04 про сплату боргу (недоїмки); рішення від 12.09.2025 №00000/28461/Ж10/24-3-24-04 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; рішення від 12.09.2025 №00000/28460/Ж10/24-13-24-04 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;
2) зобов`язати Головне управління ДПС у Чернівецькій області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку другої групи з 01.04.2019 шляхом включення до реєстру платників єдиного податку.
Згідно змісту поданих позивачем заяв по суті справи та наданих у судовому засіданні пояснень, в обґрунтування позову вказано, що оскаржувані рішення прийнятті податковим органом на підставі висновків проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, оформленої актом від 25.04.2025 №16256/Ж5/24-13-24-04/ НОМЕР_1 “Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 28.11.2018 року по 31.12.2024 року, з питань обчислення та сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 28.11.2018 року по 31.12.2024 року”.
Так, у вказаному акті зазначено: “Згідно інформації про ВМД встановлено, що платник податків – фізична особа ОСОБА_1 мала взаємовідносини із суб`єктами господарської діяльності, які не є платниками єдиного податку, а саме надавала послуги з перевезення вантажів юридичним особам, які перебувають на загальній системі оподаткування за період з 30.01.2019 року по 12.03.2019 року (І квартал), а саме відправники товарно-матеріальних цінностей - ДП “Ясінянське лісомислівське господарство (код ЄДРПОУ 22114684), ДП “СЛАП “Карпатський держспецлісгосп” (код ЄДРПОУ 05398473), Приватна фірма “Труд” (код ЄДРПОУ 22847211) та отримувачі товарно-матеріальних цінностей - юридичні особи іноземної держави Румунії: S.C. FORESTAR S.A., SC DETROIT CITY IMPORT-EXPORT SRL, SC TEMCON IMPEX SRL, які не є платниками єдиного податку в розумінні Податкового кодексу України”.
Натомість позивач зазначала, що нею не надавались послуги перевезення ні суб`єктам господарювання: ДП “Ясінянське лісомислівське господарство, ДП “СЛАП “Карпатський держспецлісгосп”, Приватна фірма “Труд”, ні юридичним особам іноземної держави Румунії: S.C. FORESTAR S.A., SC DETROIT CITY IMPORT-EXPORT SRL, SC TEMCON IMPEX SRL. Наголошувала, що ВМД, на які посилається податковий орган у акті перевірки від 25.04.2025 №16256/Ж5/24-13-24-04/3131121681, це первинні документи, що фіксують господарську операцію з узяття зобов`язання у сумі нарахованих митних платежів, однак аж ніяк не підтверджують факт надання саме позивачем конкретному контрагенту послуг перевезення. Позивач вказувала, що вона не мала жодного стосунку до зазначених юридичних осіб і не може пояснити, яким чином її дані могли бути використані для формування митних декларацій. Припускала, це є наслідком технічних помилок декларанта, митного брокера або інших осіб.
Водночас позивач зазначала, що відповідачем не було проведено зустрічних звірок з вищевказаними юридичними особами на загальній системі оподаткування для встановлення дійсності факту реальності господарських операцій з надання послуг перевезення, а відсутність документів не є доказом здійснення заборонених операцій. На думку позивача, відсутність документів не може бути єдиною підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку та переведення позивача на загальну систему, оскільки таке переведення має відбуватися на підставі доведеного факту здійснення забороненої діяльності, а не на підставі відсутності підтверджувальних документів. Вказувалося, що факт неподання позивачем документів (ймовірно через їх відсутність у зв`язку із тим, що остання не надавала послуг перевезення юридичним особам на загальній системі оподаткування) не дає права податковому органу базувати результати перевірки на неналежних доказах. Звертала увагу на те, що анулювання реєстрації платника єдиного податку з 01.04.2019 передбачає переведення позивача на загальну систему оподаткування. Тобто, прийняття відповідачем Рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку з невідворотністю спричиняє виникнення низки несприятливих для позивача юридичних наслідків, що можуть значно погіршити майновий стан останнього.
Крім цього, на думку позивача, окрім протиправного виключення її із Реєстру платників єдиного податку, відповідачем також хибно кваліфіковано цивільно-правові відносини з фізичними особами як трудові, внаслідок чого прийнято незаконні рішення про донарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а також вимогу про донарахування несплаченого ЄСВ. До цього зазначено, що відповідачем не було враховано ні при розгляді заперечень, ні при розгляді скарги поданих позивачем документів, які спростовують наявність трудових відносин із фізичними особами, вказаними в акті перевірки. Позивач вважає, що оскільки від жодного із ймовірних, на думку податкового органу, контрагента не було отримано належних доказів наявності із позивачем будь-яких господарських відносин, то відсутні первинні документи, що підтверджували б запитувану інформацію. Вказує, що фізичні особи, які надавали послуги водія з керування транспортним засобом замовника (позивача) для перевезення вантажу, надавали їх разово, результатом договору був факт доставки вантажу у визначене місце, перетин кордону у цьому випадку – лише невід`ємна частина технологічного процесу перевезення, але він не підтверджує трудових відносин. Тому наведені в акті перевірки факти перетину державного кордону не можуть розглядатися як доказ трудових відносин, оскільки жоден із законодавчих актів не містить норм, які б ототожнювали перетин кордону з виконанням трудових обов`язків. Без наявності жодних із встановлених законом ознак трудових відносин (трудового договору, суб`єктного підпорядкування, обліку робочого часу, регулярної виплати зарплати) сам факт перетину кордону не може слугувати доказом існування трудових відносин. До того ж позивачем було у повному обсязі сплачено виконавцям за цивільно-правовими договорами про надання послуг відповідні суми винагород, а також утримано всі належні податки та подано уточнюючі розрахунки, про що повідомлено відповідача, проте безпідставно цього не враховано. На думку позивача, рішення та вимога податкового органу, які ґрунтуються на неправильній кваліфікації цивільно-правових відносин як трудових, є неправомірними та підлягають скасуванню, оскільки фактичні обставини справи свідчать про укладення саме договорів про надання послуг, предметом яких є досягнення конкретного результату (перевезення вантажу), а не процес організації трудової діяльності.
Враховуючи наведене, позивач вказувала про необґрунтованість та безпідставність висновків перевірки та, відповідно, про незаконність оскаржуваних рішень. Просила суд позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідно до поданих відповідачем заяв по суті справи та наданих у судовому засіданні пояснень податковий орган наголошував на законності оскаржуваних позивачем рішень.
Так, щодо порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування та прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку відповідач зазначав, що згідно інформації наданої ДПС України про ВМД встановлено факт взаємовідносин позивача із суб`єктами господарської діяльності, які не є платниками єдиного податку, а саме: позивач надавала послуги з перевезення вантажів юридичним особам, які перебувають на загальній системі оподаткування. При цьому позивачем не було надано жодного документального підтвердження реальності здійснення господарських операцій з іншими суб`єктами господарювання, а тому висновки проведеної перевірки ґрунтуються на даних вантажних митних декларацій, які містять інформацію про ОСОБА_1 як перевізника вантажів на адресу юридичних осіб – нерезидентів, які є отримувачами (покупцями).
Також відповідачем наголошено, що перевіркою питань використання у діяльності праці найманих осіб встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у своїй підприємницькій діяльності використовувала працю 11-ти найманих працівників - водіїв вантажних автомобілів без оформлення належним чином трудових відносин. Позивачем не надані для проведення перевірки жодних первинних та інших документів, пов`язаних з сумами заробітної плати, нарахованих (виплачених) водіям вантажних автомобілів на умовах трудових договорів або документів, пов`язаних з нарахованими (виплаченими) сумами винагород за виконані роботи (послуги) на умовах договорів цивільно – правового характеру. Не надані для проведення перевірки і первинні документи, пов`язані з оплатою праці найманих працівників, зокрема трудові угоди з найманими працівниками, накази про прийняття на роботу, про звільнення, заяви та накази про надання відпусток, табеля обліку робочого часу, графіки роботи, відомості нарахування заробітної плати та утримання податків, платіжні відомості, касові книги, квитанції до прибуткових та видаткових касових ордерів, платіжні документи, що підтверджують сплату податку на доходи, військового збору та єдиного соціального внеску із заробітної плати. Водночас згідно інформації про ВМД, водіїв і транспортні засоби, які залучалися позивачем для здійснення міжнародних перевезень вантажів встановлено використання роботодавцем найманої праці, які виконували функцію водіїв вантажного автотранспортного засобу без оформлення належним чином трудових відносин. На думку відповідача, твердження позивача про цивільно-правовий договір є необґрунтованими, оскільки фактичні обставини (регулярність перевезень, дані ВМД, відсутність поданих документів) свідчать про ознаки трудових відносин. Згідно з даними ВМД ФОП ОСОБА_1 вказана як перевізник вантажів, але водіями зазначені інші фізичні особи, які не є підприємцями. Також ВМД фіксує регулярні міжнародні перевезення (перетин кордону), де водій виконує функції підконтролем ФОП (як перевізника). Регулярність вказує на системну роботу, а не разові послуги. Окрім цього, робота водіїв включає дотримання режимів праці та відпочинку, що є однією із ознак трудових відносин. ФОП ОСОБА_1 як перевізник несе відповідальність за вантаж і транспорт (умови FCA Incoterms), таким чином водії підпорядковуються вказівкам ФОП (щодо маршруту, строків, документації). Дані обставини свідчать про наявність трудових відносин. Під час проведення перевірки ОСОБА_1 не було надано жодних первинних та інших документів, пов`язаних з сумами винагород, нарахованих (виплачених) водіям вантажних автомобілів на умовах договорів цивільно–правового характеру.
З огляду на викладене, відповідач вказував про безпідставність позовних вимог та про правомірність оскаржуваних рішень. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області отримано податкову інформацію, надану листами ДПС України від 07.07.2023 №16155/7/99-00-24-04-03-07, від 11.03.2024 №6650/7/99-00-24-04-03-07, від 16.08.2024 № 23423/7/99-00-24-04-03-07 про ВМД, водіїв і транспортні засоби, які протягом 2023 - 2024 років залучалися ОСОБА_1 для здійснення міжнародних перевезень, встановлено порушення трудового законодавства в частині використання праці неоформлених належним чином найманих працівників (водіїв міжнародних перевезень).
На податкову адресу ОСОБА_1 відповідачем надіслано запит від 04.08.2023 №12073/6/24-13-24-06-07 про надання інформації та її документальне підтвердження щодо перебування у трудових відносинах водіїв міжнародних перевезень, зазначених у листах ДПС України.
Позивач запитувану інформацію та документи не надала.
Листом від 08.01.2025 №246/6/24-13-24-06 відповідачем повторно надіслано запит позивачу, однак нею не надано інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження.
Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 розділу ІІ ПК України, наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області №528-п від 27.02.2025 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 28.11.2018 року по 31.12.2024 року, з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 28.11.2018 року по 31.12.2024 року.
Копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 27.02.2025 №528-п, а також письмове повідомлення від 27.02.2025 №121/Ж4/24-13- 24-04 про дату початку та місце проведення перевірки надіслано листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 27.02.2025 №3649/6/24-13-24-04 на податкову адресу позивача.
За результатом проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області складено акт від 25.04.2025 №16256/Ж5/24-13-24-04/ НОМЕР_1 “Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 28.11.2018 року по 31.12.2024 року, з питань обчислення та сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 28.11.2018 року по 31.12.2024 року”.
Згідно вказаного акту податковим органом встановлено порушення позивачем:
1. пп. 9 пп. 298.2.3, п.298.2 ст. 298 ПК України, здійснення платником єдиного податку II групи видів діяльності, які не передбачені у підпункті 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу та не перехід на сплату на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність;
2. пп. 9 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298, пп. 5 п. 293.4 ст. 293 ПК України, не застосовано ставку єдиного податку у розмірі 15% до обсягу доходу від здійснення видів діяльності, які не передбачені у підпункті 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу за період з 30.01.2019 року по 12.03.2019 року (квартал в якому допущено порушення).
У зв`язку з ненаданням до перевірки первинних документів, а саме книги обліку доходів, договорів надання транспортних послуг, документів, які свідчать про факт надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, банківських виписок, розрахункових та інших документів, які свідчать про факт оплати наданих послуг тощо, встановити перевіркою обсяг доходу, до якої повинна бути застосована ставка єдиного податку у розмірі 15% немає можливим.
3.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 36.1 ст. 36, п. 295.1 ст. 295 ПК України, несвоєчасно сплачено авансових внесків по єдиному податку, у тому числі за календарні місяці: червень 2020р., грудень 2020р., січень 2021р., березень 2021р., квітень 2021р., травень 2021р., червень 2021р., серпень 2021р., жовтень 2021р., січень 2022р., березень - грудень 2022р., січень - квітень 2023р., березень - грудень 2024р.
Відповідно до пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються.
Законом України від 30.06.2023 року № 3219-ІХ підпункт 9.1 пункту 9 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення" викладено в такій редакції:
«Установити, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, але не пізніше ніж до 1 серпня 2023 року, положення розділу XIV цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей:
Фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої та другої групи мають право не сплачувати єдиний податок».
У зв`язку із здійсненням ОСОБА_1 видів діяльності, які не передбачені у підпункті 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу за період з 30.01.2019 року по 12.03.2019 року, відповідно до підпункту 3 пункту 299.10, пункту 299.11 статті 299 ПК України реєстрація платника єдиного податку підлягає анулюванню шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу з 01 квітня 2019 року.
4.пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п. 49.1, пп. 49.18.4, пп. 49.18.5 п. 49.18, пп. «в» п. 176.1 ст. 176, п. 177.5, п. 177.11 ст. 177 ПК України, не подано до контролюючого органу податкових декларацій про майновий стан і доходи за результатами звітних (податкових) 2019 - 2024 років.
5.пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, пп. 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177 ПК України, занижено податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 1 401 759,00 грн., у тому числі за результатами звітних (податкових) 2020 року на суму 15 384,60 грн., 2021 року на суму 18 986,40 грн., 2022 року на суму 176 752,80 грн., 2023 року на суму 761 400,00 грн., 2024 року на суму 429 235,20 грн.
6.пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, пп. 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177, пп. 1.2, пп. 1.4 п. 16-1 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України, занижено військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 116 813,25 грн., у тому числі за результатами звітних (податкових) 2020 року на суму 1 282,05 грн., 2021 року на суму 1 582,20 грн., 2022 року на суму 14 729,40 грн., 2023 року на суму 63 450,00 грн., 2024 року на суму 35 769,60 грн.
7.пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, п. 1 розд. ІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року № 4 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.12.2020 р. N 773), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за N111/26556, не подано до контролюючого органу податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску по 11-ти найманим працівникам, які виконували функції водіїв міжнародних перевезень, за ознакою доходу « 101» за І квартал 2023 року терміном подання 09.05.2023 року, за ІI квартал 2023 року терміном подання 09.08.2023 року, за ІII квартал 2023 року терміном подання 09.11.2023 року, за ІV квартал 2023 року терміном подання 09.02.2024 року, за І квартал 2024 року терміном подання 09.05.2024 року, за ІI квартал 2024 року терміном подання 09.08.2024 року.
8.пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, пп. „а” п. 176.2 ст. 176 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI, а саме платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 неутриманий податок на доходи фізичних осіб з доходів у вигляді заробітної плати, які нараховуються (виплачуються, надаються) 11 – ти працівникам у періоді з січня 2023 року по червень 2024 року, в результаті чого занижено податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 66 888,00 грн., у тому числі за січень 2023 року у сумі 1 206,00 грн., за лютий 2023 року у сумі 2 412,00 грн., за березень 2023 року у сумі 3 618,00 грн., за квітень 2023 року у сумі 3 618,00 грн., за травень 2023 року у сумі 3 618,00 грн., за червень 2023 року у сумі 2 412,00 грн., за липень 2023 року у сумі 2 412,00 грн., за серпень 2023 року у сумі 3 618,00 грн., за вересень 2023 року у сумі 3 618,00 грн., за жовтень 2023 року у сумі 3 618,00 грн., за листопад 2023 року у сумі 3 618,00 грн., за грудень 2023 року у сумі 4 824,00 грн., за січень 2024 року у сумі 5 112,00 грн., за лютий 2024 року сумі 5 112,00 грн., за березень 2024 року у сумі 5 112,00 грн., за квітень 2024 року у сумі 5 760,00 грн., за травень 2024 року у сумі 2 880,00 грн., за червень 2024 року у сумі 4 320,00 грн.
9.пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, пп. „а” п. 176.2 ст. 176, пп. 1.1, пп. 1.2, пп. 1.5 п. 161 підрозд. 10 розд. XX ПК України, а саме платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 неутриманий військовий збір з доходів у вигляді заробітної плати, які нараховуються (виплачуються, надаються) 11 – ти працівникам у періоді з січня 2023 року по червень 2024 року, в результаті чого занижено військового збору на загальну суму 5 574,00 грн., у тому числі за січень 2023 року у сумі 100,50 грн., за лютий 2023 року у сумі 201,00 грн., за березень 2023 року у сумі 301,50 грн., за квітень 2023 року у сумі 301,50 грн., за травень 2023 року у сумі 301,50 грн., за червень 2023 року у сумі 201,00 грн., за липень 2023 року у сумі 201,00 грн., за серпень 2023 року у сумі 301,50 грн., за вересень 2023 року у сумі 301,50 грн., за жовтень 2023 року у сумі 301,50 грн., за листопад 2023 року у сумі 301,50 грн., за грудень 2023 року у сумі 402,00 грн., за січень 2024 року у сумі 426,00 грн., за лютий 2024 року у сумі 426,00 грн., за березень 2024 року у сумі 426,00 грн., за квітень 2024 року у сумі 480,00 грн., за травень 2024 року у сумі 240,00 грн., за червень 2024 року у сумі 360,00 грн.
10.п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п. 1, п. 6 розд. III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015р. № 435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.12.2020 р. N 773), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2015р. за № 460/26905, не подано до контролюючого органу відомості про нарахування (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам (додаток 1 до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску) по 11-ти найманим працівникам, які виконували функції водіїв міжнародних перевезень вантажів, за І квартал 2023 року терміном подання 09.05.2023 року, за ІI квартал 2023 року терміном подання 09.08.2023 року, за ІII квартал 2023 року терміном подання 09.11.2023 року, за ІV квартал 2023 року терміном подання 09.02.2024 року, за І квартал 2024 року терміном подання 09.05.2024 року, за ІI квартал 2024 року терміном подання 09.08.2024 року.
11.пп. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п. 3 розд. III Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за N 508/26953, не нараховано (занижено) єдиного внеску на загальну суму 94 625,85 грн., у тому числі за 2020 рік на суму 4 507,25 грн., за 2021 рік на суму 7 255,60 грн., за 2022 рік на суму 82 863,00 грн.
12. абз. 7 п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6, абз. 1 ч. 5 ст. 8 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, пп. 2 п. 6 розд. ІІІ Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953, по 11-ти найманим працівникам, які виконували функції водіїв міжнародних перевезень вантажів, при нарахуванні доходу з січня 2023 року по червень 2024 року не визначена база нарахування єдиного внеску з доходів у вигляді заробітної плати, які нараховуються (виплачуються, надаються), яка не може бути меншою за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, в результаті чого не нараховано (занижено) єдиного внеску на загальну суму 81 752,00 грн., у тому числі за січень 2023 року у сумі 1 474,00 грн., за лютий 2023 року у сумі 2 948,00 грн., за березень 2023 року у сумі 4 422,00 грн., за квітень 2023 року у сумі 4 422,00 грн., за травень 2023 року у сумі 4 422,00 грн., за червень 2023 року у сумі 2 948,00 грн., за липень 2023 року у сумі 2 948,00 грн., за серпень 2023 року у сумі 4 422,00 грн., за вересень 2023 року у сумі 4 422,00 грн., за жовтень 2023 року у сумі 4 422,00 грн., за листопад 2023 року у сумі 4 422,00 грн., за грудень 2023 року у сумі 5 896,00 грн., за січень 2024 року у сумі 6 248,00 грн., за лютий 2024 року у сумі 6 248,00 грн., за березень 2024 року у сумі 6 248,00 грн., за квітень 2024 року у сумі 7 040,00 грн., за травень 2024 року у сумі 3 520,00 грн., за червень 2024 року у сумі 5 280,00 грн.
13.пп. 181.1 ст. 181, пп. 183.1, 183.2, 183.4 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, абз. 1 пп. 1 п. 3.6 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 за № 1130, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2014 р. за N 1456/26233 , занижено податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 476 928 грн., в тому числі за жовтень 2024 року в сумі 7 188 грн., грудень 2024 року в сумі 469 740 грн.
14.п. 63.3 ст. 63 ПК України, абз. 1 п. 8.1, абз. 1,2 п. 8.4 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300, не повідомлено контролюючий орган за основним місцем обліку платника податків про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП.
15.пп. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України, не надано для проведення перевірки всіх необхідних документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки в повному обсязі.
16.пп. 16.1.7 п. 16.1 ст. 16, пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, пп. 20.1.14 п. 20.1 ст. 20, пп. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73 ПК України, не надано інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження.
Позивач не погодилась з висновками акту перевірки і подала заперечення на акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 25.04.2025 №16256/Ж5/24-13-24-04/3131121681.
ГУ ДПС у Чернівецькій області розглянуло заперечення ОСОБА_1 та прийшло до висновку, що порушення, викладені в акті документальної позапланової невиїзної перевірки є правомірними.
На підставі висновків акту перевірки від 25.04.2025 року №16256/Ж5/24-13-24-04/3131121681 ГУ ДПС у Чернівецькій області прийнято щодо ОСОБА_1 :
- рішення №10606 від 28.05.2025 про анулювання реєстрації платника єдиного податку з 01.04.2019;
- податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13393/Ж10/24-13-24- 04 форма «Р» на суму податкового зобов`язання 145300,50 грн за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування»;
- податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13391/ Ж10/24-13-24-04 форма «Р» на суму податкового зобов`язання 1743606,00 грн за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування»;
- податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13388/Ж10/24-13-24-04 форма «ПС» на суму податкового зобов`язання 1360,00 грн за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування»;
- податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13383/Ж10/24-13-24-04 форма «Ш» на суму податкового зобов`язання 13030,00 грн за платежем «донарахування єдиного податку з фізичних осіб та штрафна санкція»;
- податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13405/Ж10/24-13-24-04 форма «Р» на суму податкового зобов`язання 596160,00 грн за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)»;
- податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13410/Ж10/24-13-24-04 форма «ПС» на суму податкового зобов`язання 16000,00 грн, за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» ;
- податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13401/Ж10/24-13-24- 04 форма «Д» на суму податкового зобов`язання 83610,00 грн, за платежем «сума грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб (військового збору)»;
- податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13402/ Ж10/24-13-24-04 форма «Д» на суму податкового зобов`язання 6967,50 грн, за платежем «сума грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб (військового збору)»;
- податкове повідомлення-рішення від 28.05.2025 №00000/13400/Ж10/24-13-24-04 форма «ПС» на суму податкового зобов`язання 1020,00 грн за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що спл. податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п»;
- вимогу від 28.05.2025 №Ф-00000/13404/Ж10/24-13-24-04 про сплату боргу (недоїмки) на суму 81752,00 грн;
- вимогу від 28.05.2025 № Ф-00000/13403/Ж10/24-13-24-04 про сплату боргу (недоїмки) на суму 94625,85 грн.
Позивач скористався правом на адміністративне оскарження названих рішень. 
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 20.08.2025 №24271/6/99-00-06-01-02-06 залишено без змін податкові повідомлення-рішення №00000/13400/Ж10/24-13-24-04, №00000/13391/Ж10/24-13-24-04, №0000/13388/Ж10/24-13-24-04, №00000/13402/Ж10/24-13-24-04, №00000/13401/Ж10/24-13-24-04, №00000/13393/Ж10/24-13-24-04, №00000/13410/Ж10/24-13-24-04, №00000/13405/Ж10/24-13-24-04, №00000/13383/Ж10/24-13-24-04 від 28.05.2025, рішення №10606 від 28.05.2025 про анулювання реєстрації платника єдиного податку.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 22.08.2025 №24530/6/99- 00-06-02-01-06 залишено без змін вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-00000/13403/Ж10/24-13-24-04, №Ф-00000/13404/Ж10/24-13-24-04, рішення про застосування штрафних санкцій з ЄСВ №00000/13413/Ж10/24-13-24-04, №00000/13412/Ж10/24-13-24-04 від 28.05.2025 року скасовано.
На підставі рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 22.08.2025 №24530/6/99-00-06-02-01-06 ГУ ДПС у Чернівецькій області 12.09.2025 прийняті нові рішення про застосування штрафних санкцій з ЄСВ №00000/28460/Ж10/24-13-24-04 та №00000/28461/Ж10/24-13-24-04.
Не погоджуючись із висновками та рішеннями ГУ ДПС у Чернівецькій області, позивач звернулася до суду з цим позовом.
До встановлених обставин суд застосовує наступні норми матеріального права та приходить до таких висновків.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України у редакції на час виникнення спірних відносин).
Цим Кодексом передбачені функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п. 1.1 ст. 1 ПК України).
Зокрема, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За змістом п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Приписами пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до приписів пп. 78.1.1 п. 78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Згідно п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Пунктами 79.2 та 79.3 ст. 79 ПК України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
Згідно з п.82.2 ст. 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.
Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 10 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 2 робочих дні, інших платників податків - не більш як на 5 робочих днів.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у підпункті 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, проводиться у строк, визначений абзацом першим цього пункту, за наявності за два останні календарні роки одночасно таких умов: платником податку подано податкову декларацію про відсутність доходів від провадження господарської діяльності; платник податку не зареєстрований як платник податку на додану вартість; в контролюючих органах відсутня податкова інформація щодо: використання платником податку найманої праці фізичних осіб; відкритих платником податку рахунків у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг/електронних гаманцях в емітентах електронних грошей.
У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три робочі дні до дня її завершення або якщо надіслані у порядку, передбаченому абзацом першим пункту 44.7 статті 44 розділу I цього Кодексу, документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три робочі дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки може бути додатково продовжено до строків, встановлених цим пунктом, на строк три робочі дні.
З обставин справи вбачається дотримання відповідачем норм ПК України щодо підстав призначення, порядку та строків проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, що, фактично, нею не заперечувалося у ході судового розгляду цієї справи. Водночас в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказувала про відсутність законодавчих підстав для анулювання відповідачем реєстрації платника єдиного податку та донарахування, у зв`язку із цим, податкових зобов`язань.
Так, порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначено ст. 299 ПК України
Згідно абз.1 п.299.1 ст.299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Відповідно до пп.3 п.299.10 ст.299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
Згідно пп. 5 та пп. 9 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:
у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;
у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.
Згідно підпунктів 1 та 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:
1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;
2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:
не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;
обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Відповідно до п. 299.11 ст.299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.
З обставин справи вбачається, що у ході проведення перевірки податковим органом було встановлено порушення позивачем як платником єдиного податку ІІ групи умов перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме: здійснення платником єдиного податку II групи видів діяльності, які не передбачені у підпункті 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України та не перехід на сплату інших податків і зборів, визначених ПК України, з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.
До указаного висновку відповідач дійшов з огляду на те, що під час проведення перевірки встановлено, що згідно інформації про ВМД платник податків – фізична особа ОСОБА_1 мала взаємовідносини із суб`єктами господарської діяльності, які не є платниками єдиного податку, а саме: надавала послуги з перевезення вантажів юридичним особам, які перебувають на загальній системі оподаткування за період з 30.01.2019 року по 12.03.2019 року (І квартал): відправники товарно-матеріальних цінностей - ДП «Ясінянське лісомислівське господарство (код ЄДРПОУ 22114684), ДП «СЛАП «Карпатський держспецлісгосп» (код ЄДРПОУ 05398473), Приватна фірма «Труд» (код ЄДРПОУ 22847211) та отримувачі товарно-матеріальних цінностей - юридичні особи іноземної держави Румунії: S.C. FORESTAR S.A., SC DETROIT CITY IMPORT-EXPORT SRL, SC TEMCON IMPEX SRL, які не є платниками єдиного податку в розумінні Податкового кодексу України».
Так, згідно пп.291.5.7 п.291.5 ст.291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп фізичні та юридичні особи – нерезиденти.
При цьому, як указувалося відповідачем та, фактично, не заперечувалося позивачем, ні під час проведення перевірки, ні в подальшому позивачем не було подано контролюючому органу документів щодо реальності здійснення господарських операцій з іншими суб`єктами господарювання, а також не подано до перевірки первинних документів: книги обліку доходів, договорів надання транспортних послуг, документів, які свідчать про факт надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, банківських виписок, розрахункових та інших документів, які свідчать про факт оплати наданих послуг тощо.
Поряд з цим суд звертає увагу на те, що пунктом 83.1.2 ст. 83 ПК України визначено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: податкова інформація.
Відповідно до Закону України «Про інформацію» податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.
Відповідно до ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органу ДПС використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку України, банків, інших фінансових установ, від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів, за наслідками податкового контролю, а також інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства, зокрема відомості декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та/або добровільно чи за запитом надана органу ДПС в установленому законом порядку. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи ДПС завдань та функцій.
За наведених норм та встановлених обставин цієї справи, суд вважає правомірним взяття до уваги податковим органом інформації, наданої ДПС України, у ВМД про взаємовідносини позивача як перевізника вантажів із суб`єктами господарської діяльності, які не є платниками єдиного податку (юридичними особами - резидентами, які перебувають на загальній системі оподаткування, та юридичними особами – нерезидентами, які є отримувачами (покупцями)).
Водночас суд зауважує, що дійсно у ВМД, які брались до уваги відповідачем при проведенні перевірки позивача та які наявні у матеріалах цієї справи, а саме: UA408150/2019/005326 від 12.03.2019, UA408150/2019/004817 від 06.03.2019, UA408150/2019/004002 від 26.02.2019, UA206010/2019/000631 від 30.01.2019, відправниками товару зазначено Приватну фірму «Труд», ДП «СЛАП «Карпатський держспецлісгосп», ДП «Ясінянське лісомислівське господарство», отримувачами товарно-матеріальних цінностей - юридичні особи іноземної держави Румунії: S.C. FORESTAR S.A., SC DETROIT CITY IMPORT-EXPORT SRL, SC TEMCON IMPEX SRL, а у графі 50 «Принципал» зазначено про ФОП ОСОБА_1 та про водія ОСОБА_2 .
Також суд звертає увагу на те, що у міжнародних товарно-транспортних накладних CMR 001585, CMR 000968, CMR 001585, CMR 001576, які були надані суду митними органами як документи, що подавалися декларантами до названих ВМД, перевізником зазначено саме ФОП ОСОБА_1 .
З огляду на викладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків податкового органу щодо наявності підстав для прийняття стосовно позивача рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку. Відтак, правомірним є оскаржуване позивачем рішення №10606 від 28.05.2025 про анулювання реєстрації платника єдиного податку.
Згідно з пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (п.49.1, пп.49.18.14, пп.49.18.5 п.49.18 ст. 49 ПК України.
Відповідно до пп. «в» п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим. На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.
Пунктами 177.5, 177.11 ст. 177 ПК України передбачено, що фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.
Авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються платником податку самостійно згідно з фактичними даними, зазначеними у Книзі обліку доходів і витрат, кожного календарного кварталу та сплачуються до бюджету до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом (до 20 квітня, до 20 липня і до 20 жовтня). Авансовий платіж за четвертий календарний квартал не розраховується та не сплачується.
Якщо результатом розрахунку авансового платежу за відповідний календарний квартал є від`ємне значення, то авансовий платіж за такий період не сплачується.
Фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. Вперше зареєстровані підприємці в податковій декларації також зазначають інформацію про майновий стан та доходи за станом на дату державної реєстрації підприємцем. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 цієї статті, що настануть у звітному податковому році.
Фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.
Фізичні особи, стосовно яких проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням, подають податкову декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності, протягом 30 календарних днів з дня проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.
У разі проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням останнім базовим податковим (звітним) періодом є період з дня, наступного за днем закінчення попереднього базового податкового (звітного) періоду до останнього дня календарного місяця, в якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.
Згідно п. 181.1 ст. 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
Пунктами 183.1, 183.2, 183.4 ст. 183 ПК України визначено, що будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.
У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.
У разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.
У разі зміни ставки єдиного податку відповідно до підпункту "б" підпункту 4 пункту 293.8 статті 293 цього Кодексу реєстраційна заява подається не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку календарного кварталу, в якому буде застосовуватися ставка єдиного податку, що передбачає сплату податку на додану вартість.
Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Згідно п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п.188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Відповідно до п.164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.
Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.
Згідно з п.164.1.3 п.164.1 ст.164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.
Пунктами 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, роялті на користь правовласників, як винагорода за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи як відрахування на користь правовласників на підставі договорів, укладених таким платником податку з організаціями колективного управління відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;
інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Відповідно до приписів абзацу першого, п.п. 1.1. – п.п.1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Крім цього, згідно пп.1 ч.2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Враховуючи наведені норми та зважаючи на правомірність висновків податкового органу щодо порушення позивачем як платником єдиного податку ІІ групи умов перебування на спрощеній системі оподаткування (здійснення платником єдиного податку II групи видів діяльності, які не передбачені у підпункті 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України та не перехід на сплату інших податків і зборів, визначених ПК України, з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність) та, як наслідок, про наявність правових підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку, правомірним є прийняття ГУ ДПС у Чернівецькій області щодо позивача оскаржуваних нею: ППР від 28.05.2025 №00000/13393/Ж10/24-13-24-04 форма «Р» на суму податкового зобов`язання 145300,50 грн за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування»; ППР від 28.05.2025 №00000/13391/Ж10/24-13-24-04 форма «Р» на суму податкового зобов`язання 1743606,00 грн за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування»; ППР від 28.05.2025 №00000/13388/Ж10/24-13-24-04 форма «ПС» на суму податкового зобов`язання 1360,00 грн за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування»; ППР від 28.05.2025 №00000/13383/Ж10/24-13-24-04 форма «Ш» на суму податкового зобов`язання 13030,00 грн за платежем «донарахування єдиного податку з фізичних осіб та штрафна санкція»; ППР від 28.05.2025 №00000/13405/Ж10/24-13-24-04 форма «Р» на суму податкового зобов`язання 596160,00 грн, за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)»; вимоги від 28.05.2025 №Ф-00000/13403/Ж10/24-13-24-04 про сплату боргу (недоїмки) на суму 94625,85 грн та рішення від 12.09.2025 про застосування штрафних санкцій з ЄСВ №00000/28460/Ж10/24-13-24-04.
Щодо доводів позивача про не надання нею послуг перевезення ні суб`єктам господарювання: ДП “Ясінянське лісомислівське господарство, ДП “СЛАП “Карпатський держспецлісгосп”, Приватна фірма “Труд”, ні юридичним особам іноземної держави Румунії: S.C. FORESTAR S.A., SC DETROIT CITY IMPORT-EXPORT SRL, SC TEMCON IMPEX SRL, то такі є безпідставними, адже спростовуються обставинами цієї справи.
Твердження позивача про те, що вона не мала жодного стосунку до зазначених юридичних осіб і не може пояснити, яким чином її дані могли бути використані для формування митних декларацій, суд відхиляє, оскільки вони не підтвердженні належними та достовірними доказами.
Указані доводи позову суд оцінює критично і тому, що у ході судового розгляду справи позивачем, фактично, визнавалося надання їй послуг з керування транспортними засобами фізичною особою ОСОБА_3 , який і зазначений водієм у ВМД UA408150/2019/005326 від 12.03.2019, UA408150/2019/004817 від 06.03.2019, UA408150/2019/004002 від 26.02.2019, UA206010/2019/000631 від 30.01.2019.
Водночас позивачем на підтвердження доводів позову про відсутність саме трудових відносин із водіями-фізичними особами (в тому числі і з ОСОБА_3 ) та про наявність цивільно-правових відносин з такими особами (в тому числі і з ОСОБА_3 ) не було надано жодних належних та достовірних доказів (зокрема і цивільно-правових договорів).
Так, з обставин справи вбачається, що податковий орган, окрім наведених висновків щодо взаємовідносин позивача із суб`єктами господарської діяльності, які не є платниками єдиного податку, дійшов висновків і про порушення позивачем законодавства при використанні праці найманих працівників без належним чином оформлення трудових відносин на підставі податкової інформації, наданої листами наданої листами ДПС України від 16.08.2024 №23423/7/99-00-24-04-03-07, від 11.03.2024 №6650/7/99-00-24-04-03-07, від 07.07.2024 №16155/7/99-00-24-04-03-07.
Згідно матеріалів справи, проведеною відповідачем перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у своїй підприємницькій діяльності використовувала працю 11-ти найманих працівників - водіїв вантажних автомобілів без оформлення належним чином трудових відносин. При цьому позивачем не надані для проведення перевірки жодних первинних та інших документів, пов`язаних з сумами заробітної плати, нарахованих (виплачених) водіям вантажних автомобілів на умовах трудових договорів або документів, пов`язаних з нарахованими (виплаченими) сумами винагород за виконані роботи (послуги) на умовах договорів цивільно-правового характеру.
Також не надані для проведення перевірки первинні документи, пов`язані з оплатою праці найманих працівників, зокрема трудові угоди з найманими працівниками, накази про прийняття на роботу, про звільнення, заяви та накази про надання відпусток, табеля обліку робочого часу, графіки роботи, відомості нарахування заробітної плати та утримання податків, платіжні відомості, касові книги, квитанції до прибуткових та видаткових касових ордерів, платіжні документи, що підтверджують сплату податку на доходи, військового збору та єдиного соціального внеску із заробітної плати.
З матеріалів справи вбачається, що при проведенні перевірки використовувалися дані інтегрованих карток платника, відкритих ФОП ОСОБА_1 в Головному управлінні ДПС у Чернівецькій області для контролю за повнотою та своєчасністю надходжень сум податків до бюджету, інформації про ВМД, водіїв і транспортні засоби, які залучалися ФОП ОСОБА_1 для здійснення міжнародних перевезень.
Згідно інформації про ВМД, водіїв і транспортні засоби, які залучалися позивачем для здійснення міжнародних перевезень вантажів встановлено використання роботодавцем найманої праці, які виконували функцію водіїв вантажного автотранспортного засобу без оформлення належним чином трудових відносин.
Щодо доводів позивача про те, що надання їй послуг з керування транспортними засобами 11-тю фізичними особами-водіями є відносинами цивільно-правового характеру, а не трудового, то такі є безпідставними та необґрунтованими, адже вони не підтверджені жодними належними та достовірними доказами, зокрема і цивільно-правовими договорами, яких позивачем не подано ані податковому органу, ані суду.
Натомість обставини перевірки (регулярність перевезень, дані ВМД, відсутність поданих документів) свідчать про ознаки саме трудових відносин.
Так, суд вважає цілком обґрунтованими твердження відповідача про те, що згідно з даними ВМД ФОП ОСОБА_1 вказана як перевізник вантажів, а водіями зазначені інші фізичні особи, які не є підприємцями. ВМД фіксує регулярні міжнародні перевезення (перетин кордону), де водій виконує функції під контролем ФОП як перевізника. Регулярність перевезень вказує на системну роботу, а не разові послуги. Робота водіїв включає дотримання режимів праці та відпочинку, що є однією із ознак трудових відносин. ФОП ОСОБА_1 як перевізник несе відповідальність за вантаж і транспорт (умови FCA Incoterms), водії підпорядковуються вказівкам ФОП щодо маршруту, строків, документації тощо.
Наведене свідчить про наявність саме трудових відносин між позивачем та водіями транспортних засобів, які, до того ж, були у власності позивача.
Під час проведення перевірки позивачем не надано жодних первинних та інших документів, пов`язаних з сумами винагород, нарахованих (виплачених) водіям вантажних автомобілів на умовах договорів цивільно-правового характеру.
Також з обставин справи вбачається, що матеріали перевірки були надіслані рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за № 8169/6/24-13-24-04 від 25.04.2025 року на податкову адресу позивача-платника податків, які отримані особисто 29.04.2025 року. 12.05.2025 року, в день подання заперечень на акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 25.04.2025 року №16256/Ж5/24-13-24-04/ НОМЕР_1 , ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу подано податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску з додатком 1 по виконавцям (водіям міжнародних перевезень) за ознакою доходу « 102». Згідно ІКП податок на доходи фізичних осіб в сумі 21 420,00 грн., військовий збір в сумі 1 785,00 грн. та єдиний внесок в сумі 26 180,00 грн. було сплачено платником податків – фізичною особою ОСОБА_1 також після отримання акту перевірки 08.05.2025 року.
З огляду на викладене у своїй сукупності, твердження позивача щодо існування між нею та водіями цивільно-правових відносин є безпідставними та оцінюються судом критично.
Згідно ст. 3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата – це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.
Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.
Враховуючи те, що мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для суб`єктів господарювання усіх форм власності, то контролюючі органи мають право здійснювати контроль за її нарахуванням, утриманням з її розміру податку на доходи фізичних осіб.
Відповідно до пп 162.1.3 ст. п.162.1 ст. 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є податковий агент.
Відповідно до абз. 2 п. 57.1 ст. 57 ПК України, податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.
Згідно з п. 18.1 та п.18.2 ст. 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.
Згідно з пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний оподатковуваний дохід, який згідно підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих), протягом такого звітного податкового місяця.
Відповідно до пп. 164.2.1 п. 164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).
Підпунктами 168.1.1. - 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 ПК України передбачено, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.
Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).
Відповідно до п. 171.1 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.
Згідно пп „а” п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Згідно з пп „б” п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (з розбивкою по місяцях звітного кварталу), до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається.
Відповідно до п.167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Отже, суб`єкт господарювання, який використовує найману працю, зобов`язаний утримувати з виплачуваної ним заробітної плати працівників податок на доходи фізичних осіб, подавати податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску.
Враховуючи наведені норми та зважаючи на обґрунтованість висновків відповідача про порушення позивачем законодавства при використанні праці найманих працівників без належним чином оформлення трудових відносин, беручи до уваги безпідставні доводи позивача щодо цивільно-правових відносин з такими особами, суд вважає промірним прийняття податковим органом оскаржуваних позивачем: ППР від 28.05.2025 №00000/13401/Ж10/24-13-24-04 форма «Д на суму податкового зобов`язання 83610,00 грн за платежем «сума грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб (військового збору)»; ППР від 28.05.2025 №00000/13402/Ж10/24-13-24-04 форма «Д» на суму податкового зобов`язання 6967,50 грн за платежем «сума грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб (військового збору)»; ППР від 28.05.2025 №00000/13400/Ж10/24-13-24-04 форма «ПС» на суму податкового зобов`язання 1020,00 грн за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що спл. податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п»; вимоги від 28.05.2025 №Ф-00000/13404/Ж10/24-13-24-04 про сплату боргу (недоїмки) на суму 81752,00 грн та рішення від 12.09.2025 №00000/28461/Ж10/24-13-24-04 про застосування штрафних санкцій.
Згідно пп.16.1.7 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.
Відповідно до пп.20.1.14 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів.
Пунктом 73.3 ст.73 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і має містити: 1) підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Згідно пп.73.3.3 п. 73.3 ст.73 ПК України платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
У разі проведення зустрічної звірки платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, та документальне підтвердження цієї інформації на вимогу контролюючого органу у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до п.121.2 ст. 121 ПК України ненадання відповіді на запит, неподання або подання не в повному обсязі платником податків, фінансовим агентом або іншою особою документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу, надісланий відповідно до підстав, передбачених підпунктами 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 Кодексу, - тягне за собою накладення штрафу у 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.
Неподання або подання не в повному обсязі платником податків документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу в інших випадках, передбачених статтею 73 Кодексу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.
Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє особу від обов`язку подання інформації.
Оскільки, як вбачається з обставин справи та, фактично, не заперечувалося позивачем, нею не було надано інформації та її документальне підтвердження на два запити податкового органу, то правомірним є і оскаржуване ППР від 28.05.2025 №00000/13410/Ж10/24-13-24-04 форма «ПС» на суму податкового зобов`язання 16000,00 грн за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції».
Крім цього, вирішуючи спір, суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п. 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Отже, надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Вказана норма вимагає наявність документів на час складення податкової звітності, встановлює правило щодо надання платником податків документів для перевірки, а також юридичний наслідок недотримання цього правила як виключення факту документів на час складення податкової звітності. Вона є складовою механізму правового регулювання податкового обліку і не входить в будь-яку конкуренцію з процесуальними нормами, якими встановлені правила доказування в адміністративному судочинстві.
Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.09.2022 року у справі №580/2063/19, у постанові від 06.08.2019 у справі №160/8441/18, у постанові від 29.05.2020 у справі №826/27811/15.
Однак позивач не надала податковому органу жодних документів щодо реальності здійснення господарських операцій її як перевізника з іншими суб`єктами господарювання у період з 30.01.2019 року по 12.03.2019 року, а не з ДП “Ясінянське лісомислівське господарство, ДП “СЛАП “Карпатський держспецлісгосп”, ПП “Труд”, S.C. FORESTAR S.A., SC DETROIT CITY IMPORT-EXPORT SRL, SC TEMCON IMPEX SRL; не надала до перевірки первинних таких документів як: книги обліку доходів, договорів надання транспортних послуг, документів, які свідчать про факт надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, банківських виписок, розрахункових та інших документів, які свідчать про факт оплати наданих послуг тощо; не надала первинних та інших документів, пов`язаних з сумами заробітної плати, нарахованих (виплачених) 11-тьом водіям вантажних автомобілів на умовах трудових договорів або документів, пов`язаних з нарахованими (виплаченими) сумами винагород за виконані роботи (послуги) на умовах договорів цивільно-правового характеру, трудових угод з найманими працівниками, наказів про прийняття на роботу, про звільнення, заяв та наказів про надання відпусток, табеля обліку робочого часу тощо.
Тому у відповідача, враховуючи приписи пункту 44.6 статті 44 ПК України, були законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації.
Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно частин першої – третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено протиправності оскаржуваних рішень. Натомість відповідачем доведено їх законність. Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини. Повне судове рішення складено 14.05.2026 року.

Повне найменування учасників справи: позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (58013, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд. 200-А, ЄДРПОУ 44057187).

Суддя О.П. Лелюк