ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 260/9562/25 пров. № А/857/20134/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Глушка І.В.,
суддів: Затолочного В.С., Судової-Хомюк Н.М.,
за участю секретаря судового засідання: Вербінець Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року, ухвалене суддею Гаврилком С.Є. у м.Ужгороді Закарпатської області о 09:18, повний текст якого складений 02 березня 2026 року, у справі № 260/9562/25 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2025 року позивач – фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - Головного управління ДПС у Закарпатській області, в якому з врахуванням заяви про уточнення та зменшення позовних вимог просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: 
- № 1674878-2412-0701-UA211002330000083101 від 30.04.2025 на суму 41727,18 грн (податковий період 2025 року); 
-№721075-2409-0702-UA21040150000092428 від 17.09.2025 на суму 143843,08 грн (податковий період 2019 року); 
- №696739-2409-0702-UA21040150000092428 від 04.08.2025 на суму 589918,25 грн (податковий період 2020 року); 
- №696738-2409-0702-UA21040150000092428 від 04.08.2025 на суму 589918,25 грн (податковий період 2021 року);
-№696737-2409-0702-UA21040150000092428 від 04.08.2025 на суму 884877,38 грн (податковий період 2022 року); 
-№696735-2409-0702-UA21040150000092428 від 04.08.2025 на суму 1017608,99 грн (податковий період 2023 року); 
-№696268-2409-0702-UA21040150000092428 від 04.08.2025 на суму 1069507,04 грн (податковий період 2024 року); 
-№193541-2409-0702-UA21040150000092428 від 30.04.2025 на суму 1025571,16 грн (податковий період 2025 року).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Закарпатській області:
№ 721075-2409-0702-UA21040150000092428 від 17 вересня 2025 року;
№ 696739-2409-0702-UA21040150000092428 від 04 серпня 2025 року;
№ 696738-2409-0702-UA21040150000092428 від 04 серпня 2025 року;
№ 696737-2409-0702-UA21040150000092428 від 04 серпня 2025 року;
№ 696735-2409-0702-UA21040150000092428 від 04 серпня 2025 року;
№ 696268-2409-0702-UA21040150000092428 від 04 серпня 2025 року;
№ 193541-2409-0702-UA21040150000092428 від 30 квітня 2025 року.
У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовлено.
Відмовляючи у задоволені вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Закарпатській області за № 1674878-2412-0701-UA211002330000083101 від 30 квітня 2025 року, суд зазначив, що на земельній ділянці позивача, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 2110100000:67:001:0280 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) наявне незавершене будівництво. Судом виснувано, що платниками єдиного податку першої - третьої груп (позивачем) не використовуються зазначена земельна ділянці для провадження господарської діяльності. Здійснення будівництва на земельній ділянці зі цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі не означає провадження господарської діяльності на такій земельній ділянці. Таким чином, у позивача відсутні законодавчо встановлені підстави для звільнення від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, зокрема яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 2110100000:67:001:0280. З огляду на наведене, суд першої інстанції вказав на відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.
Задовольняючи решту позовних вимог, суд виходив з того, що контролюючим органом фактично зроблено висновок про надання позивачем в оренду спірної земельної ділянки та будівлі на такій ділянці на підставі інформації, що зазначена іншими суб`єктами господарювання, а також на підставі отриманих коштів позивачем. Суд вказав на ненадання відповідачем на розгляд суду доказів в розумінні статті 72 КАС України, які б свідчили про надання позивачем зазначеним відповідачем суб`єктами господарювання спірної земельної ділянки та будівлі, що на ній розташовані в оренду. Зокрема, таким доказом, у відповідності до статті 72 КАС України, є відповідний договір оренди, що укладений між позивачем та відповідним суб`єктом господарювання, у якому визначений предмет оренди, його місцезнаходження, умови оренди, орендна плата та інші умови, які визначають право користування майном. Відповідачем не спростовано використання торгового комплексу, розміщеного на земельній ділянці з кадастровим номером 2110400000:01:005:0044 з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» у його господарській діяльності.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В апеляційній скарзі зазначає, що суд не надав належної оцінки факту передачі позивачем майна в користування іншим суб`єктам, що автоматично позбавляє позивача права на пільгу згідно з п. 297.1 ст. 297 ПКУ та залишив поза увагою, що матеріали справи не містять жодного доказу про здійснення господарської діяльності позивачем за адресою: АДРЕСА_2 , (земельна ділянка кадастровий номер 2110400000:01:005:0044). Факт використання комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , (земельна ділянка кадастровий номер 2110400000:01:005:0044) на праві короткострокового користування, оренди або найму підтверджується інформацією, наданою суб`єктами господарювання в порядку п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України. Головне управління ДПС у Закарпатській області не є стороною правочинів, укладених між ФОП ОСОБА_1 та суб`єктами господарювання, які подали повідомлення за формою 20-ОПП, та вказали право користування (оренди) вказаним комплексом. Таким чином, висновок суду щодо ненадання документів, зокрема договорів оренди, які за законом не створюються та не зберігаються у відповідача, є процесуально неможливим до виконання.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності. Відповідно до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадський формувань позивачем обрано такі види діяльності: 47.59 Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах (основний); 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 46.15 Діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами; 63.12 Веб-портали; 47.53 Роздрібна торгівля килимами, килимовими виробами, покриттям для стін і підлоги в спеціалізованих магазинах (т.1 а.с. 33, 34).
Позивач перебуває на спрощенні системі оподаткування (2 група) зі ставкою оподаткування – 20% (т. 1 а.с. 35). 
За даними Державного земельного кадастру про земельну ділянку у позивача у власності є земельні ділянки: кадастровий номер 2110100000:67:001:0280 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 0, 1445 га, за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна (а.с.22-24, 101-103); та кадастровий 2110400000:01:005:0044 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 2,6886 га, за адресою: АДРЕСА_2 , форма власності – приватна (т. 1 а.с. 28-31). 
У власності Позивача перебуває об`єкт нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: виробничо-торговий заклад, літ. А, площею 6 622, 60 кв.м; склали літ. Б, В; прохідна, літ Г, Д; споруди №1-4 (Т. 1 а.с.28, 29). 
Також судом встановлено, що за адресою земельної ділянки: АДРЕСА_1 , позивачем здійснюється будівництво торгового центру. Таке будівництво є незавершеним, про що сторони погоджуються та таке погодження міститься у заявах по суті справи. 
Суд зазначає, що відповідно до поданого ОСОБА_1 14 жовтня 2025 року повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (Форма № 20-ОПП) об`єктом оподаткування зазначено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2110100000:67:001:0280, відомостей щодо об`єкту оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки за вказаною адресою платником податку не подано. Згідно відомостей інформаційно - комунікаційної системи ДПС України нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (нежитлове) за вказаною адресою не зареєстроване. Зазначене не спростовано позивачем та його представником.
Відповідачем ухвалені податкові повідомлення-рішення, щодо визначення суми податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб, зокрема: 
від 30 квітня 2025 року за № 1674878-2412-0701-UA211002330000083101 на суму 41727,18 грн (податковий період 2025 рік), земельна ділянка кадастровий 2110100000:67:001:0280 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 0,1886 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; 
від 17 вересня 2025 року за №721075-2409-0702-UA21040150000092428 на суму 143843,08 грн (податковий період 2019 рік), земельна ділянка кадастровий 2110400000:01:005:0044 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 2,6886 га, за адресою: АДРЕСА_2 ; 
від 04 серпня 2025 року за №696739-2409-0702-UA21040150000092428 на суму 589918,25 грн (податковий період 2020 рік), земельна ділянка кадастровий 2110400000:01:005:0044 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 2,6886 га, за адресою: АДРЕСА_2 ; 
від 04 серпня 2025 року за №696738-2409-0702-UA21040150000092428 на суму 589918,25 грн (податковий період 2021 рік), земельна ділянка кадастровий 2110400000:01:005:0044 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 2,6886 га, за адресою: АДРЕСА_2 ; 
від 04 серпня 2025 року за №696737-2409-0702-UA21040150000092428 на суму 884877,38 грн (податковий період 2022 рік), земельна ділянка кадастровий 2110400000:01:005:0044 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 2,6886 га, за адресою: АДРЕСА_2 ; 
від 04 серпня 2025 року за №696735-2409-0702-UA21040150000092428 на суму 1017608,99 грн (податковий період 2023 рік), земельна ділянка кадастровий 2110400000:01:005:0044 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 2,6886 га, за адресою: АДРЕСА_2 ; 
від 04 серпня 2025 року за №696268-2409-0702-UA21040150000092428 на суму 1069507,04 грн (податковий період 2024 року), земельна ділянка кадастровий 2110400000:01:005:0044 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 2,6886 га, за адресою: АДРЕСА_2 ; 
від 30 квітня 2025 року за №193541-2409-0702-UA21040150000092428 на суму 1025571,16 грн (податковий період 2025 рік), земельна ділянка кадастровий 2110400000:01:005:0044 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 2,6886 га, за адресою: АДРЕСА_2 .
Не погоджуючись із ухваленими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив звернувся до суду з вимогами про їх скасування.
Водночас позивачем не оскаржується розмір земельного податку, спірним є питання щодо права позивача право на звільнення від сплати земельного податку як платника єдиного податку, який використовує земельні ділянки для провадження господарської діяльності.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено положеннями Податкового кодексу України (далі по тексту – ПК України). 
Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю, зокрема, земельного податку здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України, яким визначено порядок оподаткування земельних ділянок і перелік пільг по земельному податку. 
Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. 
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК України.
Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні (підпункт 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України).
Таким чином, обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.
Згідно з пунктом 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності полягає в запровадженні особливого механізму справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Крім цього, пунктом 269.2 статті 269 ПК України передбачено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, сплачують земельний податок в особливому порядку, передбаченому главою 1 розділу ХІV цього Кодексу (за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності).
Відповідно до пункту 4 пункту 297.1 статті 297 ПК України в редакції, чинній до 30 червня 2020 року, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, а саме податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.
Законом України від 16 січня 2020 року № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» до цієї норми внесено зміни. Ці зміни відповідно до Перехідних положень означеного Закону набрали чинності 1 липня 2020 року 
Отже, з цієї дати пункт 4 пункт 297.1 статті 297 ПК України викладений в редакції, відповідно до якої платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм, позичку) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва).
У постанові від 21 листопада 2023 року у справі № 813/4324/16, на яку покликається Позивач у касаційній скарзі, аналізуючи положенням ПК в редакції, чинній до 1 липня 2020 року, вказав, що спрощена система оподаткування не звільняє суб`єкта господарювання від виконання податкових зобов`язань зі сплати податків, встановлених у пункті 297.1 статті 297 ПК України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою. Умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності.
Умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності. Можливість звільнення від сплати цього податку за інших умов, наприклад, коли окремо надається в найм будівля, її частина чи нежиле приміщення без земельної ділянки, на якій розміщена перелічена нерухомість, не встановлена.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2015 року у справі № 21-2352а15 (№ 826/14703/13-а), який в подальшому був підтриманий і Верховним Судом у постановах від 15 лютого 2019 року (справа №826/9948/16), від 9 квітня 2019 року (справа №826/12960/16), від 21 травня 2020 року (справа №826/10983/18) тощо. 
У постанові від 5 лютого 2021 року у справі №826/16051/16 Верховний Суд вказав, що надання нежилих приміщень в найм не вважається використанням земельної ділянки у господарській діяльності, а тому і не є підставою для звільнення від сплати земельного податку.
Верховний Суд на підставі аналізу норми підпункту 4 пункту 297.1 статті 294 ПК України в редакції, чинній з 1 липня 2020 року, у постанові від 30 травня 2023 року у справі №927/135/22 вказав, що умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності.
Ключовим для вирішення спору є питання: чи звільняється фізична особа-підприємець - платник єдиного податку другої групи, яка є власником земельних ділянок, від обов`язку зі сплати земельного податку за 2019-2025 роки в розрізі доводів сторін у взаємозв`язку із наданими у цій справі доказами.
Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав та даних Державного земельного кадастру про земельну ділянку у ОСОБА_1 у власності є: земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 2110400000:01:005:0044, площа 2,6866 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2110100000:67:001:0280, площа 0,1886 га цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Здійснення будівництва на земельній ділянці зі цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі не означає провадження господарської діяльності на такій земельній ділянці.
Відповідно до пункту 8.1 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року за №1588 (далі - Порядок № 1588), платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому розділу VIII Порядку № 1588.
Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП (далі - Повідомлення за формою №20-ОПП) подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків (пункт 8.4 абзац 1 розділу VIII Порядку № 1588).
Відповідно до поданої ФОП ОСОБА_1 14 жовтня 2025 року заяви про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (Форма № 20-ОПП) об`єктом оподаткування зазначено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2110100000:67:001:0280.
Таким чином, у позивача відсутні законодавчо встановлені підстави для звільнення від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, зокрема яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2110100000:67:001:0280. 
Водночас, слід зазначити, що відповідно до поданого ОСОБА_1 14.10.2025 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (Форма № 20-ОПП) об`єктом оподаткування зазначено тільки земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2110100000:67:001:0280. Щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 2110400000:01:005:0044, то повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність на ОСОБА_1 за період з 2019 по 2024 рік не подавались.
Відповідно до вимог п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України та абз. 1 п.8.4 абз. розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011 платники податків зобов`язані протягом 10 робочих днів повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку. 
Згідно доводів ГУ ДПС у Закарпатській області позивачем не надано жодних доказів (договорів з постачальниками/покупцями, актів інвентаризації, журналу обліку товарів, накладних тощо), які б підтверджували, факт здійснення господарської діяльності на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 2110400000:01:005:0044. Водночас, даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України підтверджується, що комплекс - реєстраційний номер 1932716621104, площею 6753,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , (земельна ділянка кадастровий номер 2110400000:01:005:0044) використовується іншими суб`єктами господарської діяльності, про що ними подані повідомлення форми №20- ОПП - інформація про об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду (повідомлення форми №20-ОПП долучено до матеріалів справи - т.2 а.с.11-25).
Окрім того, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми отриманих доходів, ОСОБА_1 протягом 2019-2025 років отримав дохід за ознаками доходів 106 - «Надання майна в лізинг», та 196 - «Надання майна (крім земельної частки (паю), земельної ділянки сільськогосподарського призначення, майнового паю) в лізинг, оренду» від фізичних осіб-підприємців, та юридичних осіб.
Відповідно до п. 284.3 ст. 284 Податкового кодексу України якщо платник податку надає в оренду будівлі, споруди або їх частини, податок за такі земельні ділянки та ділянки під такими будівлями сплачується на загальних підставах. ГУ ДПС у Закарпатській області надало до суду першої інстанції відомості з ІКС ДПС щодо об`єктів оподаткування, які вказують на те, що частини приміщень позивача задіяні третіми особами.
Надавши правову оцінку поданим доказам, суд апеляційної інстанції зазначає, що надані позивачем документи не підтверджують використання земельної ділянки як окремого об`єкту господарювання. Такий висновок суду ґрунтується на сукупності встановлених обставин, а саме:
-відповідно до відомостей, поданих за формою № 20-ОПП, позивач не зазначив земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 2110400000:01:005:0044;
-факт використання комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , (земельна ділянка кадастровий номер 2110400000:01:005:0044) на праві короткострокового користування, оренди або найму підтверджується інформацією, наданою суб`єктами господарювання в порядку п.63.3 ст.63 ПК України;
- позивач не надав належних і допустимих доказів використання земельних ділянок за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер 2110400000:01:005:0044, площа 2,6866 га, за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2110100000:67:001:0280, площа 0,1886 га у господарській діяльності протягом 2019- 2025 років.
Суд апеляційної інстанції констатує, що умовою несплати земельного податку є використання самої землі для проведення господарської діяльності. Оскільки позивач не надав доказів використання саме земельної ділянки у господарській діяльності, він не виконав умову, необхідну для застосування пільги щодо земельного податку.
Таким чином, суд першої інстанції при задоволенні позовних вимог не надав належної оцінки факту передачі майна в користування іншим суб`єктам, що автоматично позбавляє позивача права на пільгу згідно з п. 297.1 ст. 297 ПКУ та залишив поза увагою, що матеріали справи не містять жодного доказу про здійснення господарської діяльності позивачем за адресою: АДРЕСА_2 , (земельна ділянка кадастровий номер 2110400000:01:005:0044).
Наведені обставини в своїй сукупності під час вирішення спірних правовідносин залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком його скасування.

Таким чином, оскільки контролюючий орган діяв підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, а позовні вимоги про їх скасування є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, які підлягають скасуванню.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 195, 242, 309, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області задовольнити, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року у справі № 260/9562/25 в частині задоволених позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – скасувати.
В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	

Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 26.06.2026 згідно з ч.3 ст.321 Кодексу адміністративного судочинства України.