ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 р. 	Справа № 520/33671/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТУРБОЕНЕРГОСЕРВІС» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/33671/24
за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
до  Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТУРБОЕНЕРГОСЕРВІС»   
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТУРБОЕНЕРГОСЕРВІС», в якому просить:
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТУРБОЕНЕРГОСЕРВІС» (ЄДРПОУ 19464067) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( НОМЕР_1 в ХОУ АТ «Ощадбанк» МФО 351823 код ЄДРПОУ 14099344) заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з вересня по листопад 2024 року в сумі 45863 (сорок п`ять тисяч вісімсот шістдесят три) грн 04 коп.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2026 позов задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТУРБОЕНЕРГОСЕРВІС» (ЄДРПОУ 19464067) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( НОМЕР_1 в ХОУ АТ «Ощадбанк» МФО 351823 код ЄДРПОУ 14099344) заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з вересня по листопад 2024 року в сумі 45863 (сорок п`ять тисяч вісімсот шістдесят три) грн 04 коп.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2026 р. та прийняти судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме, вимог Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ "НВП"ТУРБОЕНЕРГОСЕРВІС" зареєстроване як юридична особа, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як платник страхового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Також, на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області перебуває особа - ОСОБА_1 , який отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону № 1788-XII, як колишній працівник ТОВ "НВП"ТУРБОЕНЕРГОСЕРВІС".
Згідно до п. "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" колишнім працівникам відповідача, зазначеним в розрахунках, наявних в матеріалах справи, була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за списком № 1.
Згідно до п."б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" колишнім працівникам відповідача, зазначеним в розрахунках, наявних в матеріалах справи, була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за списком № 2.
Так, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що пільгова пенсія вказаній особі була призначена незаконно, оскільки відсутні результати атестації робочого місця колишнього працівника.
Поряд із тим, судом з матеріалів справи встановлено, що пенсія за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 призначена з 10.08.2017, пільговий стаж складає 14 років 6 місяців 16 днів.
Пенсія призначена на підставі наступних документів: наказів про атестацію робочих місць за умовами праці (№64 від 29.12.1996р. та №70 від 28.12.2001р.); переліку робочих місць пільгових місць, професій та посад, робітникам яких при відрядженні на АЕС підтверджено право на пільги та компенсації, передбачені законодавством; довідок, які уточнюють особливий характер праці або умови праці, які передбачають призначення пенсії на пільгових умовах (№1-40/29-155 від 05.05.2017, №1-40/29-156 від 05.05.2017), підписані директором ТОВ «НВП «ТУРБОЕНЕРГОСЕРВІС» Є.В. Асташенковим та головним бухгалтером О.Е. Пироженком; посадової інструкції ведучого шеф інженера.
Також, в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 наявні відомості про спеціальний стаж на ТОВ «НВП «Турбоенергосервіс»»: накази про атестацію робочих місць від 29.12.2006 №107 та від 27.12.2011 №59.
Враховуючи наведені обставини, суд не приймає такі посилання відповідача про незаконне призначення ОСОБА_1 пенсії пенсійним органом.
Таким чином, встановлено, що зазначена особа має право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно довідок, підтверджуючих наявність трудового стажу для призначення пенсій на пільгових умовах, які містяться в матеріалах справи.
Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що у встановлений законодавством України строк відповідачем не відшкодовано органу Пенсійного фонду України фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених за період з вересня по листопад 2024 року в сумі 45863 (сорок п`ять тисяч вісімсот шістдесят три) грн 04 коп.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 13 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зокрема, відповідно до пункту "а" цієї статті на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць. Пунктами "б" зазначеної статті Закону визначено, що до цих категорій також належать: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.
Частиною 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачені категорії осіб, яким пенсія за віком призначається на пільгових умовах.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Згідно із п. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
Статтею 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно із ст. 3 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України.
Аналіз вищевикладених норм законодавства вказує, що з набранням чинності Законом № 1058-IV (з 01.01.2004 р.) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту "а" частини першої статті 13 Закону №1788-XII особам, які були зайняті на роботах за списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями. Обов`язок підприємств та організацій з відшкодування понесених Пенсійним фондом України після 01.01.2004 р. витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов`язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.
Процедура стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначається Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1, (в подальшому Інструкція).
Згідно із п. 6.1. Інструкції, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно до п. 6.4 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій. У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації (пункт 6.8 Інструкції).
Згідно із п. 6.7 Інструкції № 21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Тобто, підприємства зобов`язані відшкодовувати Пенсійному органу витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам таких підприємств.
При цьому, підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
Як правильно встановив суд першої інстанції, на виконання вимог Інструкції №21-1 позивачем відповідачу були направлені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.
Як убачається з матеріалів справи, зазначені розрахунки були отримані представником відповідача, що самим відповідачем не заперечувалося.
Сума заборгованості відповідачем не оскаржувалася, а тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав її узгодженою.
Зазначені висновки колегії суддів узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 29.09.2020 по справі № 820/1957/18, від 10.09.2020 820/6674/15.
Разом з цим колегія суддів зазначає, що згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Враховуючи, що предметом позову є стягнення невідшкодованої суми витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, доказуванню підлягають обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення такої суми у судовому порядку, встановлення факту її сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту.
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності призначення пенсії були предметом дослідження суду першої інстанції та обґрунтовано відхилені з огляду на встановлені матеріалами справи обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Судом встановлено, що в добровільному порядку відповідачем не було сплачено заборгованість з фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за відповідний період, сума заборгованості відповідачем не оскаржувалася, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для її стягнення в судовому порядку.
Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач , ГУ ПФУ в Харківській області, апелянт), третя особа товариство з обмеженою відповідальністю “НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО “ТУРБОЕНЕРГОСЕРВІС” (далі- третя особи, ТОВ “НВП “ТУРБОЕНЕРГОСЕРВІС”), в якій просив:
-визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 02.01.2025 №20470000238 щодо припинення йому виплати пенсії за віком на пільгових умовах, з підстав відсутності права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (робота за Списком №1); 
-зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області поновити нарахування та виплату йому пенсії за віком на пільгових умовах з 01.12.2024, з урахуванням індексації пенсії, проведеної з 01.03.2025, на підставі ст. 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році”.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2025 у справі№ 520/7915/25 позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі № 520/7915/25 - скасовано.
Ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.01.2025 №204750000238 щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком на пільгових умовах з підстав відсутності права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (робота за Списком №1). 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 01.12.2024.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТУРБОЕНЕРГОСЕРВІС» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з вересня по листопад 2024 року в сумі 45863 (сорок п`ять тисяч вісімсот шістдесят три) грн 04 коп.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справіРуїс Торіха проти Іспанії(RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТУРБОЕНЕРГОСЕРВІС» - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2025 по справі № 520/33671/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Л.В. Любчич   О.В. Присяжнюк