УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/8194/25 Головуючий у 1-й інст. Дідоренко А. Е. 
Номер провадження №33/4805/334/26
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.  
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення –  ОСОБА_1 , - адвоката Словінського Сергія Антоновича, потерпілої ОСОБА_2 , її представника Перегуди Анатолія Павловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Перегуди Анатолія Павловича, подану в інтересах потерпілої ОСОБА_2 , на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 02 жовтня 2025 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, 
в с т а н о в и в:
Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02 жовтня 2025 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, представник потерпілої – адвокат Перегуда А.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість постанови суду, неповне та однобічне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Зазначає, що наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 23.07.2025 домашнього насильства психологічного та економічного характеру відносно ОСОБА_2 , а висновок суду про наявність між сторонами лише обопільного конфлікту є помилковим. Вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що у власних письмових поясненнях від 23.07.2025 ОСОБА_1 фактично підтвердив обмеження доступу ОСОБА_2 до гаражу та будинку, власником яких вона є, чим, на думку апелянта, вчинив домашнє насильство економічного характеру. Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що протягом останніх місяців ОСОБА_1 систематично вчиняє відносно ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру, що проявляється у контролі пересування потерпілої, штовханні, шарпанні за одяг, позбавленні доступу до житла та гаражу, а також перешкоджанні у користуванні особистими документами та майном, при цьому на зауваження потерпілої не реагує та продовжує протиправну поведінку. Також представник потерпілої звертає увагу на те, що 23.07.2025 відносно ОСОБА_1 було винесено терміновий заборонний припис серії АА №547574 строком дії до 28.07.2025, який останній порушив 25.07.2025, що підтверджується постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 01.10.2025 у справі №296/8594/25, незважаючи на те, що ОСОБА_1 був обізнаний про існування такого припису та підписав його. У зв`язку з наведеним представник потерпілої вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
В суді апеляційної інстанції потерпіла та її представник апеляційну скаргу підтримали. Захисник апеляційну скаргу не визнав, посилаючись на правильність висновків суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового провадження, які з`явилися у судове засідання, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак зазначених вимог закону суд першої інстанції під час розгляду справи щодо ОСОБА_1 у повному обсязі не дотримався, дійшовши передчасного висновку про відсутність у його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №575584 від 23.07.2025, ОСОБА_1 23.07.2025 близько 14 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та економічного характеру, а саме: ображав її нецензурною лайкою та не впускав до помешкання, де вони проживають, чим міг завдати шкоди її психічному здоров`ю, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.
У судове засідання суду першої інстанції ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 не з`явилися.
Від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, Словінського С.А. на адресу суду надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. У клопотанні зазначалося, що протокол про адміністративне правопорушення складений без достатніх підстав, а матеріали справи не містять належних доказів вчинення домашнього насильства.
Водночас представник потерпілої ОСОБА_2 – адвокат Перегуда А.В. звернувся до суду із письмовим клопотанням про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, посилаючись на достатність та належність зібраних працівниками поліції доказів.
Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції були досліджені письмові пояснення ОСОБА_1 , заява ОСОБА_2 , рапорт працівника поліції, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та терміновий заборонний припис.
З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих 23.07.2025 працівникам поліції, вбачається, що між ним та ОСОБА_2 виник конфлікт щодо доступу до гаража та старого будинку. При цьому ОСОБА_1 зазначав, що зачиняв гараж, оскільки там знаходяться його автомобіль та інструменти, а також вказував, що не надавав ОСОБА_2 доступу до гаража та старої хати.
Із заяви ОСОБА_2 від 23.07.2025 вбачається, що ОСОБА_1 не допускає її до помешкання, забирає ключі, виганяє з житла, ображає нецензурною лайкою та перешкоджає користуванню майном.
Відповідно до рапорту інспектора роти №3 БУПП в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Хоменка Д. від 23.07.2025, під час відпрацювання виклику «Домашнє насильство» за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 вчиняє щодо неї домашнє насильство економічного та психологічного характеру, а саме обмежує доступ до майна, не надає ключі та ображає нецензурною лайкою, у зв`язку із чим відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис серії АА №547574. 
З копії термінового заборонного припису серії АА №547574 від 23.07.2025 вбачається, що такий винесено строком на п`ять діб, тобто з 16:00 год 23.07.2025 до 16:00 год 28.07.2025.
Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за умисне вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є, зокрема, діяння психологічного або економічного характеру, що вчиняються між колишнім чи теперішнім подружжям.
Пунктом 4 ч.1 ст.1 вказаного Закону визначено, що економічне насильство включає умисне позбавлення житла, іншого майна або можливості користуватися ними.
Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 цього Закону психологічним насильством є, зокрема, словесні образи, приниження та інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії спричинили емоційну невпевненість або могли завдати шкоди психічному здоров`ю особи.
Аналіз наведених доказів у їх сукупності свідчить про те, що між сторонами існував не лише побутовий конфлікт після розірвання шлюбу, а й фактичне обмеження ОСОБА_1 доступу ОСОБА_2 до житла та гаража, що підтверджується як поясненнями потерпілої, так і власними поясненнями ОСОБА_1 , наданими працівникам поліції.
Сам факт конфліктних відносин між колишнім подружжям не виключає наявності у діях одного з них ознак домашнього насильства, а висновок суду першої інстанції про наявність між сторонами виключно «обопільного конфлікту» без належної оцінки всіх зібраних доказів є передчасним.
При цьому апеляційний суд враховує, що матеріали справи містять терміновий заборонний припис, винесений відносно ОСОБА_1 23.07.2025, що узгоджується з іншими доказами у справі та підтверджує наявність підстав для реагування працівників поліції на повідомлення про домашнє насильство.
Таким чином, наявні у справі докази у своїй сукупності є належними, допустимими та достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Разом з тим, відповідно до положень ст.38 КУпАП, на момент апеляційного розгляду справи спливли строки накладення адміністративного стягнення, передбачені законом.
Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.
За таких обставин постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката Перегуди Анатолія Павловича, подану в інтересах потерпілої ОСОБА_2 , задовольнити.
Постанову судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02 жовтня 2025 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Галацевич