Єдиний унікальний номер 199/17419/25
Номер провадження2/205/4280/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчана Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал» (далі — позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4923049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Згідно з умовами зазначеного договору ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит у розмірі 5 200 грн 00 коп. строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,00 % на добу.
Позивач зазначає, що 31.07.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено Договір факторингу № 31/07/2025, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» право грошової вимоги за Договором № 4923049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.08.2024 року.
За твердженням позивача, про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну пошту, зазначену ним під час укладення кредитного договору.
Позивач вказує, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку із чим станом на 31.07.2025 року за кредитним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 19 185 грн 77 коп., яка складається із суми основного кредиту — 5 199 грн 96 коп., суми нарахованих процентів за користування кредитом — 11 385 грн 81 коп. та штрафних санкцій — 2 600 грн 00 коп.
Крім того, позивач зазначає, що оскільки станом на дату звернення до суду відповідач продовжує ухилятися від виконання взятих на себе зобов`язань, кредитором на суму основного кредиту у розмірі 5 200 грн 00 коп. також було нараховано проценти за 23 календарні дні в межах строку дії договору у розмірі 1 196 грн 00 коп.
У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № 4923049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.08.2024 року у загальному розмірі 20 381 грн 77 коп., яка складається із суми основного кредиту — 5 199 грн 96 коп., суми нарахованих процентів за користування кредитом — 11 385 грн 81 коп., додатково нарахованих процентів за 23 календарні дні — 1 196 грн 00 коп. та штрафних санкцій — 2 600 грн 00 коп.
Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 12.05.2026 року витребувано в АТ «А-Банк» інформацію щодо: 1) підтвердження факту належності банківської картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; 2) підтвердження факту зарахування 28.08.2024 року на вказану платіжну картку, емітентом якої є АТ «А-Банк», грошових коштів у сумі 5 200 грн 00 коп. за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» через платіжного провайдера ТОВ «Пейтек».
На виконання ухвали суду від 12.05.2026 року АТ «А-Банк» листом від 25.05.2026 року № 36268/47-260521/745-БТ надало витребувану судом інформацію.
Відповідно до наданої банком інформації, картка № НОМЕР_3 , рахунок № НОМЕР_4 , емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 . Також АТ «А-Банк» надало рух коштів за вказаним рахунком за 28.08.2024 року, з якого вбачається здійснення операції із зарахування коштів у сумі 5 200 грн 00 коп.
Інші процесуальні дії у справі, зокрема забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення чи поновлення провадження, судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних письмових заяв чи клопотань до суду не подав.
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до статті 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їхні представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладене, враховуючи фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення, з огляду на таке.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 28.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4923049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Відповідач підписав зазначений договір за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «90106».
Відповідно до пункту 1.2 Договору № 4923049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.08.2024 року тип кредиту — кредит, сума кредиту — 5 200 грн 00 коп.
Згідно з пунктом 1.3 зазначеного договору строк кредиту становить 360 днів, а періодичність платежів зі сплати процентів — кожні 30 днів.
Пунктом 4 Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 1,00 % на день та застосовується в межах строку кредиту, визначеного пунктом 1.3 Договору.
Судом також встановлено, що зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулося через систему ТОВ «Пейтек Україна» на підставі договору про переказ коштів № 210222-1 від 21.02.2022 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Пейтек Україна».
За інформацією ТОВ «Пейтек Україна», відповідно до договору № 210222-1 від 21.02.2022 року було успішно перераховано грошові кошти у сумі 5 200 грн 00 коп. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
Факт належності зазначеної платіжної картки відповідачу та зарахування кредитних коштів підтверджується листом АТ «А-Банк» від 25.05.2026 року № 36268/47-260521/745-БТ, відповідно до якого картка № НОМЕР_3 , рахунок № НОМЕР_4 , емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 . Також АТ «А-Банк» надав рух коштів за вказаним рахунком за 28.08.2024 року, з якого вбачається здійснення операції із зарахування коштів у сумі 5 200 грн 00 коп.
Матеріалами справи підтверджено, що повноваження ТОВ «Лінеура Україна» щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, які містяться у Свідоцтві про реєстрацію фінансової установи, виданому Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, № 394 від 19.03.2019 року.
Судом встановлено, що 31.07.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено Договір факторингу № 31/07/2025.
Відповідно до умов зазначеного Договору факторингу ТОВ «Лінеура Україна» передає, тобто відступає, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» приймає такі права вимоги.
Згідно з Актом приймання-передачі Реєстру боржників до Договору факторингу № 31/07/2025 від 31.07.2025 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4923049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.08.2024 року.
Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № 4923049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.08.2024 року станом на 31.07.2025 року заборгованість відповідача становила 19 185 грн 77 коп., що складається із суми основного кредиту — 5 199 грн 96 коп., суми нарахованих процентів за користування кредитом — 11 385 грн 81 коп. та штрафних санкцій — 2 600 грн 00 коп.
Позивач також зазначає, що на суму основного кредиту у розмірі 5 200 грн 00 коп. ним додатково нараховано проценти за користування кредитом за 23 календарні дні в межах строку дії договору у розмірі 1 196 грн 00 коп.
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 4923049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.08.2024 року у загальному розмірі 20 381 грн 77 коп., яка складається із суми основного кредиту — 5 199 грн 96 коп., суми нарахованих процентів за користування кредитом — 11 385 грн 81 коп., додатково нарахованих процентів за 23 календарні дні — 1 196 грн 00 коп. та штрафних санкцій — 2 600 грн 00 коп.
Відповідач ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором не сплатив, доказів її погашення суду не надав.
Оскільки позивач наполягає на тому, що відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, а відповідач доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором суду не надав, між сторонами виник спір, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним із моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для цього виду договорів не вимагалася.
Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором — це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти однією стороною та її прийняття другою стороною.
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, або шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі.
Електронний договір, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як встановлено судом, 28.08.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4923049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відповідач підписав електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора «90106».
Зазначений договір разом із паспортом споживчого кредиту містить істотні умови, необхідні для цього виду договірних правовідносин, зокрема суму кредиту, строк кредитування, порядок повернення кредиту, розмір процентної ставки та наслідки порушення зобов`язання.
У зв`язку із цим суд доходить висновку, що Договір № 4923049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.08.2024 року відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» є таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Аналогічні висновки щодо правових наслідків укладення договорів в електронній формі із використанням одноразового ідентифікатора викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 та від 01.11.2021 року у справі № 234/8084/20.
Суд також враховує положення статті 204 ЦК України, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Доказів визнання недійсним Договору № 4923049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.08.2024 року матеріали справи не містять, а відповідач таких доказів суду не надав.
Отже, після укладення кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки: у ТОВ «Лінеура Україна» — обов`язок надати відповідачу кредитні кошти, а у відповідача — обов`язок повернути отримані кошти та сплатити проценти у розмірі й порядку, визначених договором.
Судом встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредитні кошти у сумі 5 200 грн 00 коп.
Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується матеріалами справи, зокрема інформацією ТОВ «Пейтек Україна» про успішне перерахування коштів на платіжну картку відповідача, а також листом АТ «А-Банк» від 25.05.2026 року № 36268/47-260521/745-БТ, яким підтверджено належність відповідачу картки № 432335702711845 та надано рух коштів за рахунком за 28.08.2024 року.
Відповідно до статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідач доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором, погашення заборгованості або спростування наданого позивачем розрахунку суду не надав.
Щодо переходу права вимоги до позивача суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином, тобто відступлення права вимоги.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона, тобто фактор, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони, тобто клієнта, за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи — боржника.
Предметом договору факторингу відповідно до статті 1078 ЦК України може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому.
Судом встановлено, що 31.07.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено Договір факторингу № 31/07/2025.
Згідно з Актом приймання-передачі Реєстру боржників до Договору факторингу № 31/07/2025 від 31.07.2025 року та витягом з реєстру боржників до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 4923049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.08.2024 року.
Отже, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» є належним кредитором у спірних правовідносинах та має право вимагати від відповідача виконання зобов`язань за кредитним договором.
Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № 4923049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.08.2024 року станом на 31.07.2025 року заборгованість відповідача становила 19 185 грн 77 коп., що складається із суми основного кредиту — 5 199 грн 96 коп., суми нарахованих процентів за користування кредитом — 11 385 грн 81 коп. та штрафних санкцій — 2 600 грн 00 коп.
Щодо вимоги про стягнення основного кредиту та процентів за користування кредитом, нарахованих станом на 31.07.2025 року, суд зазначає таке.
За умовами Договору № 4923049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.08.2024 року відповідачу було надано кредит у розмірі 5 200 грн 00 коп. строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1,00 % на день.
Оскільки факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджений матеріалами справи, а доказів їх повернення відповідач суду не надав, вимога про стягнення основного кредиту у розмірі 5 199 грн 96 коп. є обґрунтованою.
Також обґрунтованою є вимога про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 11 385 грн 81 коп., які були нараховані первісним кредитором у межах строку дії кредитного договору та відображені у розрахунку заборгованості.
Щодо вимоги про стягнення додатково нарахованих процентів за 23 календарні дні у розмірі 1 196 грн 00 коп. суд зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладено 28.08.2024 року строком на 360 днів. Отже, на момент укладення Договору факторингу № 31/07/2025 від 31.07.2025 року строк дії кредитного договору не був завершений.
Позивачем заявлено до стягнення проценти за користування кредитом за 23 календарні дні у розмірі 1 196 грн 00 коп., виходячи з такого розрахунку: 5 200 грн 00 коп. ? 1,00 % = 52 грн 00 коп. за один день; 52 грн 00 коп. ? 23 календарні дні = 1 196 грн 00 коп.
Зазначені проценти нараховані після переходу до позивача права грошової вимоги та в межах строку дії кредитного договору. Отже, підстави для відмови у їх стягненні з мотивів того, що вони були нараховані новим кредитором, відсутні.
Враховуючи положення статей 514, 1048, 1054, 1077, 1078 ЦК України, а також умови кредитного договору, суд доходить висновку, що вимога про стягнення додатково нарахованих процентів за користування кредитом за 23 календарні дні у розмірі 1 196 грн 00 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій у розмірі 2 600 грн 00 коп. суд зазначає таке.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою, тобто штрафом або пенею, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання.
Разом із тим, згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні та протягом тридцяти днів після його припинення або скасування позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки, штрафу, пені за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором.
Оскільки спірний кредитний договір укладено 28.08.2024 року, тобто під час дії воєнного стану, а заявлені до стягнення штрафні санкції нараховані за порушення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, такі штрафні санкції у розмірі 2 600 грн 00 коп. стягненню не підлягають.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором № 4923049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.08.2024 року у загальному розмірі 17 781 грн 77 коп., яка складається із суми основного кредиту — 5 199 грн 96 коп., суми нарахованих процентів за користування кредитом — 11 385 грн 81 коп. та додатково нарахованих процентів за 23 календарні дні — 1 196 грн 00 коп.
У задоволенні позовних вимог у частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 2 600 грн 00 коп. слід відмовити.
Суд також враховує, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, доказів належного виконання зобов`язань або спростування заявлених вимог суду не надав. За таких обставин суд при ухваленні заочного рішення виходить із наявних у справі доказів, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та значенням справи для сторони.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи подає детальний опис робіт, наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. Водночас розмір таких витрат має відповідати критеріям реальності, необхідності, розумності та співмірності з урахуванням складності справи, обсягу фактично наданих послуг, витраченого адвокатом часу, ціни позову та значення справи для сторін.
Судом встановлено, що на підтвердження заявлених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Звіт про надання правової допомоги згідно з Договором № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, відповідно до якого позивачеві було надано такі види правничих послуг: збір та аналіз документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складання позовної заяви та подання її до суду в інтересах клієнта.
З наданих документів вбачається, що загальна вартість професійної правничої допомоги становить 10 000 грн 00 коп.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їх розміру, з урахуванням конкретних обставин справи. Такі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише тоді, коли доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір — обґрунтованим.
Суд враховує, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа належить до категорії типових спорів про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, не є складною за предметом доказування, не потребувала проведення експертиз, допиту свідків, участі представника позивача у судових засіданнях або дослідження значного обсягу доказів.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що вона містить типові для цієї категорії справ обставини, посилання на норми законодавства, прохальну частину та перелік додатків. Сам по собі обсяг позовної заяви не свідчить про підвищену складність справи або необхідність витрачання значного часу на її підготовку.
У зв`язку із цим суд доходить висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн 00 коп. не є співмірним зі складністю справи, ціною позову, обсягом фактично наданої правничої допомоги та витраченим адвокатом часом.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях у справах «Баришевський проти України», «Гімайдуліна та інші проти України», «Двойних проти України» та «Меріт проти України», відповідно до якої відшкодуванню підлягають лише фактичні, неминучі та обґрунтовані витрати.
З огляду на викладене, з урахуванням характеру спірних правовідносин, складності справи, ціни позову, обсягу фактично наданих адвокатом послуг та принципу розумності суд вважає співмірним стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн 00 коп.
Крім того, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 113 грн 39 коп. із такого розрахунку: 17 781 грн 77 коп. ? 2 422 грн 40 коп. : 20 381 грн 77 коп. = 2 113 грн 39 коп.
На підставі викладеного та керуючись статтями 15, 16, 204, 512, 514, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 626, 628, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055, 1077, 1078 ЦК України, пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал» (юридична адреса: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, прим. 2, код ЄДРПОУ 44559822) заборгованість за Договором № 4923049 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.08.2024 року у загальному розмірі 17 781 грн 77 коп. станом на 31.07.2025 року, яка складається із суми основного кредиту — 5 199 грн 96 коп., суми нарахованих процентів за користування кредитом — 11 385 грн 81 коп. та додатково нарахованих процентів за 23 календарні дні — 1 196 грн 00 коп.
3. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 2 600 грн 00 коп. — відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал» (юридична адреса: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, прим. 2, код ЄДРПОУ 44559822) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн 00 коп.
5. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал» (юридична адреса: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, прим. 2, код ЄДРПОУ 44559822) судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 113 грн 39 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.