УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2026 року
м. Київ
справа №452/1380/25
провадження № 61-8422ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,
розглянув касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 червня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, 
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 березня 2026 року позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні брата ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням,  ІНФОРМАЦІЯ_1  подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 13 квітня 2026 року апеляційну скаргу  ІНФОРМАЦІЯ_1  на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 березня 2026 року залишено без руху, запропоновано заявнику у десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали сплатити судовий збір у розмірі 1 453,44 грн. 
Зазначено строк виконання ухвали суду, а також попереджено про наслідки її невиконання.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09 червня 2026 року апеляційну скаргу  ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 березня 2026 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що протягом перебування матеріалів скарги в апеляційному суді недоліки апеляційної скарги у не усунуто, судовий збір не сплачено, з клопотанням про продовження строку відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України, для усунення недоліків апеляційної скарги заявник до апеляційного суду не звертався.
23 червня 2026 року ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом формування документа у підсистемі «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 червня 2026 року, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати, справу направити до Львівського апеляційного суду для продовження розгляду.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанцій при постановленні оскаржуваної ухвали допустив порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. Вважає, що судом апеляційної інстанції позбавлено його права на апеляційний перегляд справи. Зазначає, що судом не врахований факт, що під час дії воєнного стану можливі затримки у фінансуванні  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони України.
Перевіривши доводи касаційної скарги  ІНФОРМАЦІЯ_1  та дослідивши зміст оскаржуваного судового рішення, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити. 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Відповідно до змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається 
ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги встановлено статтею 356 
ЦПК України.
У пункті 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Тлумачення частини другої статті 121, статті 185, статті 357 ЦПК України свідчить, що якщо особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки скарги в строк, наданий судом, скарга вважається неподаною та повертається (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2023 року у справі № 524/11220/21 (провадження 
№ 61-6716св23)).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 березня 2026 року позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні задоволено. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням,  ІНФОРМАЦІЯ_1  звернувся до суду із апеляційною скаргою на рішення Личаківського районного суду м. Львова 
від 19 березня 2026 року.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 13 квітня 2026 року апеляційну скаргу  ІНФОРМАЦІЯ_1  на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 березня 2026 року залишено без руху, запропоновано заявнику сплатити судовий збір.
Копію ухвали Львівського апеляційного суду від 13 квітня 2026 року доставлено заявнику до електронного кабінету 18 квітня 2026 року.
Протягом перебування матеріалів скарги в апеляційному суді недоліки апеляційної скарги у не усунуто, судовий збір не сплачено, з клопотанням про продовження строку відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України, для усунення недоліків апеляційної скарги, заявник до апеляційного суду 
не звертався.
Повертаючи апеляційну скаргу, Львівський апеляційний суд, дійшов висновку, 
що заявник належним чином повідомлений про необхідність усунення недоліків апеляційної скарги, але жодних дій для цього не вчинив.
Таким чином, ураховуючи, що у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги заявник не усунув, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув апеляційну скаргу.
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула її недоліки 
у строк, встановлений судом.
За загальним правилом, повернення апеляційної скарги не позбавляє заявника права подати нову апеляційну скаргу, відповідно до вимог статті 356 ЦПК України, оскільки визнання неподаною та повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, 
що стали підставою для повернення скарги.
Таким чином, посилання заявника на те, що суд апеляційної інстанції позбавив заявника права на апеляційний перегляд справи не заслуговують на увагу, оскільки апеляційний суд не позбавив заявника права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 356 ЦПК України.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, визнає, що доступ до суду не 
є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).
Доводи касаційної скарги про затримку фінансування під час дії воєнного стану 
не заслуговують на увагу, так як заявник не був позбавлений права просити про зменшення, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору передбачених статтею 136 ЦПК України, а суд позбавлений права, самостійно збирати докази фінансового стану юридичної особи та оцінювати спроможності заявника сплатити судовий збір.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, 
що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм процесуального права є очевидними і не викликають розумних сумнівів щодо 
їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 
на ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 червня 2026 року у справі 
за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: Д. Д. Луспеник
Г. В. Коломієць
Ю. В. Черняк