Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/207/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Адаменко І. М. 
Категорія - 172-15 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2026 року. м. Кропивницький
Кропивницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Олексієнко І.С.,
за участі секретаря судового засідання Степанової Д.К., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Калінка-Бондар О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Калінка-Бондар О.Б. на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.03.2026, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 
визнано винним за ст.172-15 ч.2 КУпАП і накладенно стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.03.2026 ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 17 березня 2026 року, будучи черговим групи контролю, визначеним наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.03.2026 №1115, знаходячись на території м. Бобринець Кіровоградської області, всупереч вимогам Наказу №1115 та функціональним обов`язкам начальника групи контролю затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 18.08.2025 року, нехтуючи вимогами керівних документів, що регламентували його діяльність, діючи в умовах особливого періоду, маючи реальну можливість для належного виконання службових обов`язків, недбало поставився до військової служби в частині залишення місця служби близько 00 год 30 хв 18.03.2026, відсутністю володіння інформацією щодо організації оповіщення, розміщення груп оповіщення, стану оповіщення на підконтрольній території, у зв`язку з чим такі дії призвели до неналежного виконання мобілізаційних завдань під час дії правового режиму воєнного, тим самим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП. Рішення суду мотивоване тим, що вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОДК №76 від 19.03.2026, складеного відносно ОСОБА_1 , витягом з наказу № 66 від 29.03.2022, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.03.2026, згідно яких ОСОБА_2 визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП вказав, що дійсно покинув місце служби через пригнічений стан після сварки, письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 19.03.2026, копією посвідчення офіцера НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , функціональними обов`язками начальника групи контролю, затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.08.2025, витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №83 від 24.03.2025, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1115 від 16.03.2026 «Про створення груп оповіщення», розпискою ОСОБА_1 від 19.03.2026, витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) №365 від 31.12.2025, витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно-господарської діяльності ) №376 від 31.12.2025, графіком нарядів та відповідальних особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 на березень 2026 року, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 154, від 15.02.2024, фототаблицями до протоколу датованими 18.03.2026.
У поданій апеляційній скарзі захисник Калінка-Бондар О.Б. в інтересах ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду, оскаржує його з мотивів незаконності, необґрунтованості, винесеною без з`ясування всіх обставин подій. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Так, з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 до Бобринецького районного суду Кіровоградської області надано не протокол про адміністративне правопорушення, а його електронну копію. Більше того, вказана електронна копія протоколу була направлена до суду особою, яка не є уповноваженою на складання протоколу ОСОБА_4 . Крім того, протокол серії ОДК №76 від 19.03.2026, був складений офіцером групи ситуаційно-координаційного контролю та розгляду звернень громадян ІНФОРМАЦІЯ_3 лейтенантом ОСОБА_5 . В той же час, 24.03.2026  через підсистему «Електронний суд» до Бобринецького районного суду надійшли наступні документи: 2384/26-Вх від  ОСОБА_6 : протокол про адміністративне правопорушення; довіреність на   ОСОБА_6 ; виписка з ЄДР; 2406/23-Вх від ОСОБА_3  документи, які не відображаються в електронному кабінеті, однак з опису в реєстраційній карті вхідного документа вбачається, що реєстраційний тип документу: заява; 2381/26-Вх від   ОСОБА_6 : протокол про адміністративне правопорушення; довіреність на   ОСОБА_6 ; виписка з ЄДР; Відеозапис 1; Відеозапис 2; Відеозапис 2; Відеозапис 4; WhatsApp Image 2026-03-24 at 09.30.18; WhatsApp Image 2026-02- 24 at 09.30.18 (1); WhatsApp Image 2026-03-24 at 09.30.18 (2); 2382/26-Bx від   ОСОБА_6 : протокол про адміністративне правопорушення; довіреність на   ОСОБА_6 ; виписка з ЄДР. Проте, ОСОБА_6 жодного відношення до складання вказаного протоколу не має, має процесуальний статус свідка, аналогічно, як і ОСОБА_3 . Відтак, вказані особи позбавлені процесуального права подавати до суду клопотання. Тому, вважає, що клопотання (заяви) свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за вхідними номерами: 2384/26-Вх від 24.03.2026 р., 2381/26-Вх від 24.03.2026 р., 2382/26-Вх від 24.03.2026 р. не підлягали розгляду та задоволенню. Звертає увагу на те, що документи, а саме: витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) N 9365 від 31.12.2025, витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно-господарської діяльності) N 9376 від 31.12.2025, графік нарядів та відповідальних особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 на березень 2026 року, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 N 9154, від 15.02.2024, фототаблиці до протоколу датованими 18.03.2026, то на них відсутні посилання у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОДК N 976 від 19.03.2026, вони не були додані до останнього під час направлення його електронної копії, а відтак, не містилися у фабулі обвинувачення. Зазначає також, що в провину ОСОБА_1 ставиться недбале ставлення військової службової особи до військової служби, а саме: в частині залишення місця служби близько 00 год. 30 хв. 18.03.2026, відсутністю володіння інформацією щодо організації оповіщення, розміщення груп оповіщення, стану оповіщення на підконтрольній території, у зв`язку з чим такі дії призвели до неналежного виконання мобілізаційних завдань під час дії правового режиму воєнного стану, всупереч вимогам наказу №1115 та функціональним обов`язкам начальника групи контролю, затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.08.2025. В той же час, зі змісту вказаного наказу вбачається період перебування патрулів на оповіщення - 06.00 - 23.00 год. 17.03.2026, а також обов`язок чергового групи надавати щогодини доповіді, а також надавати такі доповіді негайно при подіях, встановленим порядком. Однак, з письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник конфлікт після 23.00 год. 17.03.2026, а після 00.10 год 18.03.2026 ОСОБА_1 у зв`язку з погіршенням самопочуття покинув місце служби. Разом з тим, ОСОБА_1 наполягав на тому, що усі доповіді по групі контролю до   ІНФОРМАЦІЯ_2 ним передавалися вчасно. Доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять. Таким чином, суд в оскаржуваній постанові послався на докази (накази, графіки та ін.), які були надані ОСОБА_5 у судовому засіданні, які не були надані для ознайомлення стороні захисту, посилання на порушення вимог яких відсутнє у протоколі про адміністративне правопорушення, а відтак і у фабулі обвинувачення. Таким чином, суд вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, розширивши суть порушень, а також зібравши докази на підтвердження вказаного. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та висновок його захисника – адвоката Калінка-Бондар О.Б., які підтримали подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом не дотримано у повному обсязі.
Як вбачається з оскаржуваної постанови місцевий суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ОДК №76від 19.03.2026 року, складеного відносно ОСОБА_1 , витягом з наказу № 66 від 29.03.2022 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.03.2026 року, згідно яких ОСОБА_2 визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП вказав, що дійсно покинув місце служби через пригнічений стан після сварки, письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 19.03.2026 року, копією посвідчення офіцера НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , функціональними обов`язками начальника групи контролю, затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.08.2025 року, витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №83 від 24.03.2025 року, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1115 від 16.03.2026 року «Про створення груп оповіщення», розпискою ОСОБА_1 від 19.03.2026 року, витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) №365 від 31.12.2025 року, витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно-господарської діяльності ) №376 від 31.12.2025 року, графіком нарядів та відповідальних особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 на березень 2026 року, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 154, від 15.02.2024 року, фототаблицями до протоколу датованими 18.03.2026 року.
Допитаний під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що він перебуває на посаді начальника відділення РТК ІНФОРМАЦІЯ_2 . Кожен начальник відділення, згідно наказу №1115 від 16.03.2026 року «Про створення груп оповіщення», заступає по графіку на чергування у групі контролю. Під час чергування в його обов`язки входить володіти інформацією щодо мобілізаційних заходів, скільки працює груп і робити доповідь черговому до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно наказу №1115 від 16.03.2026 року «Про створення груп оповіщення» він повинен був надавати всі доповіді з 07.00 год до 23.00 год 17.03.2026. Вказав, що під час чергування всі доповіді були надані та близько 00.30 год 18.03.2026 він покинув приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 та пішов до казарми. Зазначив, що згідно його функціональних обов`язків, він не зобов`язаний постійно перебувати в приміщені ТЦК, оскільки він разом з патрулем має виїжджати по території Бобринецької ОТГ. Також зазначив, що між ним і майором ОСОБА_3 , який на той час виконував тимчасово обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 раніше виникали конфлікти з приводу несення військової служби. В той день він також, за наказом ОСОБА_3 покидав приміщення ТЦК та виїжджав до міста Кропивницький, доставляючи мобілізованого для проходження ВЛК. Прибувши у розташування Бобринецького ТЦК, вже після 00.10 год. 18.03.2026 у нього знову виник конфлікт з ОСОБА_3 . Зазначив, що більш за все в останнього є знайомі у ВСП, тому він написав на нього рапорт і тепер його хочуть притягнути до відповідальності за недбале ставлення до військової служби.
Диспозиція ч. 3 ст. 172-15 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.
Оскільки така норма закону, як ст. 172-15 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 , є бланкетною, то при провадженні у справі необхідно з`ясовувати, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.
Разом з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення серія ОДК № 76 від 19 березня 2026 року, складеному стосовно ОСОБА_1 зазначено лише загальні положення Статутів ЗСУ, керівних документів, однак не зазначено службові обов`язки конкретної службової особи та в чому полягає їх невиконання, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
До протоколу про адміністративне правопорушення додано «Функціональні обов`язки начальника групи контролю».
Разом з тим, в них не зазначено, що це обов`язки саме начальника відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Незрозумілим є, в якому саме документі викладені ці обов`язки, чи є вони частиною посадової інструкції саме начальника відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_6 , іншого акту чи є окремим документом.
При розгляді справи даної категорії суд має встановити обсяг службових обов`язків конкретної військової службової особи із долученням до справи відповідних доказів. При визначенні сфери службової недбалості слід установити межі службової компетенції службової особи та конкретне коло її повноважень, врахувати, що невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків може бути як одноразовим, так і систематичним, і набувати вигляду певної лінії поведінки по службі. З цього випливає необхідність установлення конкретних обов`язків, які покладалися на конкретну військову службову особу та які з цих обов`язків не виконані чи виконані неналежним чином, а також які нормативні положення порушені суб`єктом правопорушення. Також дослідженню підлягає і та обставина, чи мала особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не лише обов`язок, але й реальну можливість діяти відповідним чином та виконати свої службові обов`язки в повному обсязі.
Окремо апеляційний суд звертає увагу на те, що на документи, а саме: витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) №365 від 31.12.2025 року, витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно-господарської діяльності ) №376 від 31.12.2025 року, графік нарядів та відповідальних особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 на березень 2026 року, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 154, від 15.02.2024 року, фототаблиці до протоколу датованими 18.03.2026 року, відсутні посилання у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОДК №76 від 19.03.2026, вони не були додані до останнього під час направлення його електронної копії.
Також не було враховано місцевим судом, щозгідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 16.03.2026 року № 1115, наказано створити групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 . Із зазначеного наказу також вбачається, що в ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території Бобринецької міської, Кетрисанівської сільської ради та міста Кропивницького, наказано створити групи оповіщення в кількості 3 груп (5 військовослужбовців та 4 працівники НПУ) з визначенням старших груп оповіщення. Чергового групи контролю визначено підполковника ОСОБА_7 (п.1.4). У п. 4 вказаного наказу зазначено: спільним патрулям перебувати на маршрутах оповіщення з 06.00 до 23.00 17.03.2026. Черговим групи контролю підпорядкованих відділів ІНФОРМАЦІЯ_2 надавати доповіді черговому групи контролю ІНФОРМАЦІЯ_2 через кожну годину, а при подіях негайно, встановленим порядком. Відтак, зі змісту вказаного наказу вбачається період перебування патрулів на маршрутах оповіщення – 06.00 – 23.00 год. 17.03.2026 року, а також обов`язок чергового групи надавати щогодини доповіді, а також надавати такі доповіді негайно при подіях, встановленим порядком. 
З пояснень ОСОБА_1 наданих під час апеляційного розгляду вбачається, що з 07.00 год до 23.00 год 17.03.2026 він виконував всі свої обов`язки як черговий групи контролю та лише після 00.10 год. 18.03.2026 покинув приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 . Разом з тим, ОСОБА_1 наполягав на тому, що усі доповіді по групі контролю до ІНФОРМАЦІЯ_2 ним передавалися вчасно. У протоколі надавав пояснення щодо визнання вини, оскільки вважав, що даний конфлікт на цьому завершиться. Проте дізнався, що протокол про адміністративне правопорушення направлено до суду, у зв`язку з чим він звернувся до адвоката.
Суд зауважує, що, за змістом закону, висновок про винуватість не може ґрунтуватись виключно на тому, чи визнає особа вину та пояснення такої особи повинні бути перевірені і підтверджені сукупністю доказів, які долучені уповноваженим органом в обґрунтування складеного щодо особи протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, апеляційний суд уважає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
В той же час, докази наявні в матеріалах справи не підтверджують неналежного виконання мобілізаційних завдань під час дії правового режиму воєнного стану, яких ставиться у провину ОСОБА_1 .
До протоколу також не долучено рапортів службових осіб на підтвердження вказаних обставин.
Також апеляційним судом встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення не було долучено доказів про проведення службового розслідування у разі встановлення факту недбалого ставлення службової особи до військової служби.
Крім того, суд у оскаржуваній постанові послався як на докази накази, графіки та інші документи, які були надані свідком ОСОБА_5 у судовому засіданні 26.03.2026 в суді першої інстанції, які не були надані для ознайомлення стороні захисту, посилання на яких відсутнє у протоколі про адміністративне правопорушення, а відтак і у фабулі обвинувачення. 
Таким чином, суд вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, розширивши перелік порушених, на думку суду, ОСОБА_1 спеціальних норм, суть порушень, а також зібравши докази на підтвердження вказаного. Фактично, суд перебрав на себе функцію обвинувачення, що є грубим порушенням закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.
А тому, предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.
В той же час, тягар доказування події адміністративного правопорушення покладено на посадову особу яка складає протокол про адміністративне правопорушення, що слідує з положень ст. 251 КУпАП, та суд не вправі самостійно віднаходити докази та здійснювати інші дії на встановлення винуватості особи.
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Апеляційний суд вважає, що органом, який склав протокол про військове адміністративне правопорушення не виконано вимог ст. 251 КУпАП щодо надання доказів на вчинення ОСОБА_1 недбалого ставлення до військової служби.
Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.
Ні районний суд, ні апеляційний суд не мають права перебирати на себе визначений ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
На переконання апеляційного суду, при прийнятті рішення про винуватість ОСОБА_1 суддя першої інстанції не звернув уваги на належність, допустимість та достатність доказів вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Апеляційний суд зазначає, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має доводитися в суді.
Отже, викладені в оскарженій постанові висновки про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, слід вважати такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
В той же час, стосовно доводів захисника з тих підстав, що до суду надано не протокол про адміністративне правопорушення, а його електронна копія, то апеляційний суд зазначає, що відповідно до сталої судової практики, направлення до суду протоколу про адміністративне правопорушення в електронному форматі замість оригіналу не є безумовною підставою для скасування постанови суду.
Як убачається з матеріалів адміністративної справи до суду був наданий як паперовий оригінал протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , так і в електронному форматі.
Не є порушенням і те, що вказаний електронний формат протоколу був направлений до суду особою, яка не є уповноваженою на складання протоколу ОСОБА_4 , оскільки факт направлення електронного формату протоколу особою, яка його не складала, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки в матеріалах справи наявний паперовий оригінал протоколу, який повністю відповідає електронному примірнику.
За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржену постанову судді скасувати, а справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Калінка-Бондар О.Б. задовольнити.
Постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.03.2026 щодо ОСОБА_1 – скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: