Справа № 202/2287/26
Провадження № 2/202/3370/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді Недобитюк Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Іващенко І.В.,
за відсутності сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Індустріального районного суду міста Дніпра цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, –
В С Т А Н О В И В:
У березні 2026 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 66080, вчинений 01.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., а також стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064,96 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 66080, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (яке є правонаступником ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС») заборгованості за Кредитним договором № 573264-А від 01 червня 2019 року.
Позивач зазначає, що згідно з указаним виконавчим написом загальна сума, що підлягає стягненню за період з 28.12.2020 по 10.03.2021, становить 5990,00 грн, з яких: 2000,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1800,00 грн – прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам, 990,00 грн – строкова заборгованість за штрафами і пенями, та 1200,00 грн – плата за вчинення виконавчого напису. На підставі даного виконавчого напису 15 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. було відкрито виконавче провадження № 68651791 та накладено арешти на рахунки позивача, а також звернуто стягнення на його доходи за місцем роботи.
Позивач стверджує, що сума заборгованості, зазначена у виконавчому написі, є спірною і не відповідає дійсності, оскільки загальна сума, що підлягала сплаті за кредитним договором становила 2810,00 грн. Крім того, представник позивача наголошує, що кредитний договір № 573264-А від 01.06.2019 року не був посвідчений нотаріально, а постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, яка дозволяла вчиняти виконавчі написи на нотаріально не посвідчених кредитних договорах, визнана нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, на момент вчинення спірного виконавчого напису у нотаріуса були відсутні законні підстави для його вчинення на нотаріально не посвідченому договорі, а заборгованість не мала ознак безспірності, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 31 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судовому засіданні 10 квітня 2026 року представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.
Представник відповідача ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву відповідач у встановлений судом строк не подав, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.
Треті особи – приватний нотаріус Головкіна Я.В. та приватний виконавець Макаренко А.С. – у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, письмових пояснень щодо предмету спору не надали.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 01 червня 2019 року між ТОВ «СС ЛОУН», як кредитодавцем, та позивачем ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено кредитний договір № 573264-А. За умовами договору кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 2000,00 гривень. При цьому з наданих матеріалів виконавчого провадження вбачається, що вказаний кредитний договір нотаріально не посвідчувався. 
01 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 66080. Даним написом звернуто стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним кредитним договором за період з 28 грудня 2020 року по 10 березня 2021 року у загальній сумі 5 990,00 гривень. Стягнення визначено на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», яке, згідно з текстом виконавчого напису, є правонаступником усіх прав та обов`язків за кредитним договором шляхом відступлення прав вимоги від ТОВ «СС ЛОУН» до ТОВ «ФІНФОРС», а в подальшому – до відповідача. 
Також судом встановлено, що ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни із заявою про примусове виконання вищевказаного виконавчого напису. 
Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі – Порядок, в редакції, чинній на час вчинення спірного виконавчого напису), Переліком документів, за якими стягнення документів провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172 (далі – Перелік, в редакції, чинній на час вчинення спірного виконавчого напису).
Так, відповідно до норм статей 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (статті 1054, 1055 ЦК України). 
За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Відповідно до статті 18 ЦК України, статті 34 Закону України «Про нотаріат», пункту 1 Глави 12 Розділу І Порядку нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису, який є різновидом нотаріальної дії, на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. 
За змістом статті 87 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 Глави 12 Розділу І, підпунктів 1.1, 1.4 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2, підпункту 5.1, 5.2 пункту 5, підпункту 6.2 пункту 6 Глави 16 Розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси на підставі заяв стягувачів (їх уповноважених представників) вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. 
Нормою статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Аналогічні положення містить пункт 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку. 
Нормою статті 87 частини другої Закону України «Про нотаріат» та аналогічним положенням підпункту 1.2 пункту 1, підпункту 3.2 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. 
Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. 
Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, ґрунтуючи своє рішення на наступному. 
Мета вчинення виконавчого напису – надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. 
Належними підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і необґрунтованість/неправомірність вимог до боржника. 
Стосовно спірних правовідносин сторін по даній цивільній справі, судом в ході розгляду справи встановлено, що за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса запропоновано стягнути кредитну заборгованість з позивача на користь відповідача за кредитним договором № 573264-А від 01 червня 2019 року. При цьому такий кредитний договір не є нотаріально посвідченим. 
Пунктом 1 Переліку передбачена можливість стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум.
З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус при визначенні можливості його вчинення керувався пунктом 2 Переліку. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». 
Разом із тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року в частині, зокрема, пункту 2 змін, що вносяться до Переліку. 
Відповідно до статті 124 Конституції України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року по справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року по справі № 826/20084/14 також відмовила в задоволенні заяви про перегляд. 
Таким чином, оскільки на момент вчинення 01 квітня 2021 року оспорюваного виконавчого напису пункт 2 Переліку документів втратив законну силу внаслідок визнання судовим рішенням нечинною та незаконною постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662, нотаріус мав право вчиняти виконавчий напис лише про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. 
Поряд з цим, наявна в матеріалах цивільної справи копія кредитного договору № 573264-А від 01 червня 2019 року свідчить про те, що такий кредитний договір нотаріально не посвідчувався. Останнє, в свою чергу, вказує на вчинення такого виконавчого напису за відсутності передбачених для цього законних підстав, що полягає у недотриманні умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Такий висновок суду узгоджується із усталеними правовими позиціями Верховного Суду. 
В зв`язку із вищевикладеним суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог, а отже і про необхідність задоволення позову в повному обсязі та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Вирішуючи питання про стягнення судового збору з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до вимог статті 141 ЦПК України розподілу підлягає розмір судових витрат, який є обґрунтованим і визначеним законом, пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог.
Як встановлено судом, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Зважаючи на те, що позов задоволено повністю, сума судового збору, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, становить 1 064,96 грн. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір саме у розмірі 1 064,96 грн.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.
Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання професійної правничої допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Відповідно частини першої та частини другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. 
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
У своїй постанові Верховний Суд КАС від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зробив висновок про те, що відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність (пункт 35 цієї постанови). Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа (п. 36 постанови). Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, а тому останній може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (п. 37 даної постанови). 
У постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц зроблений висновок про те, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. 
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року, справа № 826/1216/16, провадження № 11-562ас18, у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року справа № 301/1894/17. 
Суд встановив, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн підтверджуються матеріалами цієї цивільної справи: Договором про надання правничої допомоги від 10 березня 2026 року, укладеним між позивачем та адвокатом Юрашко О.П., Додатковою угодою № 2 від 10 березня 2026 року до нього, Актом № 2 приймання-передачі наданих послуг від 27 квітня 2026 року, у якому деталізовано обсяг виконаних робіт, а також ордером на надання правової допомоги від 11 березня 2026 року та Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №6109 від 14.10.2025 р., виданим Радою адвокатів Дніпропетровської області на підставі рішення №208 від 01.10.2025. 
Проте, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
Таким чином, вирішуючи питання витрат на правничу допомогу, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг) 
Суд враховує, що дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а спірні правовідносини є відносно типовими, з усталеною судовою практикою щодо визнання виконавчих написів нотаріусів такими, що не підлягають виконанню.
Окрім цього, суд, проаналізувавши обсяг наданих послуг, а також беручи до уваги типовість заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що заявлений гонорар у розмірі 10 000,00 грн не повною мірою відповідає критеріям співмірності та розумності. Враховуючи незначну складність справи та обсяг фактично виконаних адвокатом робіт, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним. 
Тому, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, з урахуванням викладених обставин, суд вважає суму в розмірі 5 000,00 гривень співмірним відшкодуванням за надану правничу допомогу у цій справі, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, –
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню – задовольнити в повному обсязі.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 01 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною за реєстровим № 66080, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 42254696) за кредитним договором № 573264-А від 01 червня 2019 року за період з 28 грудня 2020 року по 10 березня 2021 року в загальному розмірі 5 990 (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень 00 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1 064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, а всього – 6 064 (шість тисяч шістдесят чотири) гривні 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 28 травня 2026 року.
ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
ВІДПОВІДАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», код ЄДРПОУ 42254696, адреса місцезнаходження: 02094, Україна, м. Київ, бульвар Верховної Ради, буд. 34, офіс 511.
ТРЕТЯ ОСОБА 1: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса робочого місця: 08702, Україна, Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, буд. 115, офіс 1.
ТРЕТЯ ОСОБА 2: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса робочого місця: 49025, Україна, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 93, офіс 3.

Суддя        Н.  В.  Недобитюк