ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" червня 2026 р. Справа № 910/12277/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Горбасенка П.В.
суддів: Тищенко А.І. 
Мальченко А.О. 

за участю секретаря судового засідання Байдрелової М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргідротехсервіс»
на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 (повний текст складено та підписано 15.04.2026) у справі № 910/12277/25 (суддя Бондарчук В.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргідротехсервіс»
до Акціонерного товариства «Укрпошта»
про визнання правочину недійсним та стягнення 538 430, 85 грн

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 08.06.2026

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укргідротехсервіс» (далі - позивач / ТОВ «Укргідротехсервіс») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - відповідач / АТ «Укрпошта») про:
- визнання недійсним листа АТ «Укрпошта» № 1.27.002.001.-28953-25 від 28.07.2025 про розірвання договору про надання послуг № 100425-24Е від 11.04.2025;
- стягнення 555 481, 16 грн збитків.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Укргідротехсервіс» зазначає, що не отримувало замовлень відповідача, які зазначені у листі АТ «Укрпошта» № 1.27.002.001.-28953-25 від 28.07.2025, а отже, виконало згідно умов договору про надання послуг № 100425-24Е від 11.04.2025 роботи у повному обсязі, у зв`язку з чим АТ «Укрпошта» неправомірно в односторонньому порядку відмовилося від цього договору, надіславши позивачу лист № 1.27.002.001.-28953-25 від 28.07.2025 про розірвання договору про надання послуг № 100425-24Е від 11.04.2025 з 25.08.2025, а також безпідставно звернулося до банку з вимогою про виплату банківської гарантії, внаслідок чого позивач поніс збитки у розмірі сплати на користь банку банківської гарантії у сумі 538 430, 85 грн та штрафу у розмірі 17 050, 31 грн, нарахованого банком за несвоєчасну оплату суми гарантії. 
Господарський суд міста Києва ухвалою від 06.10.2025 відкрив провадження у справі № 910/12277/25 та постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання та встановив строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.
Господарський суд міста Києва рішенням від 06.04.2026 у справі № 910/12277/25 відмовив у задоволенні позовних вимог ТОВ «Укргідротехсервіс».
Суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що: 
- з огляду на матеріали справи, зокрема, розміщені в системі CRM Priocom замовлення АТ «Укрпошта», акти технічного приймання, позивачем не виконано замовлення відповідача, а саме: № 17650895 від 06.05.2025, № 17671217 від 08.05.2025, № 17731818 від 19.05.2025, № 17805197 від 29.05.2025, № 17886584 від 07.06.2025, № 17919534 від 12.06.2025, № 17969034 від 10.06.2025;
- умовами договору про надання послуг № 100425-24Е від 11.04.2025 передбачено, що: відповідач забезпечує роботу служби приймання, оброблення та виконання замовлень; замовлення надаються відповідачем позивачу через службу підтримки за попередньо узгодженою сторонами формою.
В розрізі наведеного місцевий господарський суд зауважив, що, як випливає із матеріалів справи, програмним забезпеченням, через яке АТ «Укрпошта» розміщувало замовлення на виконання позивачем робіт за договором № 100425-24Е від 11.04.2025, які, зі свого боку, у період з травня по липень 2025 року були виконані ТОВ «Укргідротехсервіс», є CRM Priocom, що не може свідчити про недотримання відповідачем вимог такого договору щодо форми та порядку направлення замовлень.
Отже, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що позивач отримував замовлення відповідача саме через сервіс CRM Priocom, відтак посилання ТОВ «Укргідротехсервіс» на те, що АТ «Укрпошта» не надавались замовлення в передбаченому договором про надання послуг № 100425-24Е від 11.04.2025 порядку є необґрунтованими.
З огляду на невиконання ТОВ «Укргідротехсервіс» робіт, передбачених наведеними вище замовленнями, суд першої інстанції зазначив, що відповідач при відмові від договору про надання послуг № 100425-24Е від 11.04.2025 діяв відповідно до умов останнього та вимог чинного законодавства.
Щодо позовних вимог ТОВ «Укргідротехсервіс» про стягнення з АТ «Укрпошта» збитків місцевий господарський суд наголосив, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача, вини відповідача, у зв`язку з чим в їх задоволенні належить відмовити.
Не погодившись із зазначеним вище рішенням суду, ТОВ «Укргідротехсервіс» (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 у справі № 910/12277/25 та ухвалити нове, яким позов ТОВ «Укргідротехсервіс» задовольнити повністю.
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги, посилаючись на п. 5.1 договору про надання послуг № 100425-24Е від 11.04.2025 (далі - договір про надання послуг), приписами якого унормовано, що замовлення складається за формою, наведеною у додатку № 3 до такого договору, скаржник наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні замовлення, які складені за визначеною договором про надання послуг формою, відтак, за доводами позивача, в матеріали справи не надано жодного належного і допустимого доказу, який би свідчив про існування замовлень № 17289274 від 13.05.2025, № 17371175 від 27.03.2025, № 17571935 від 23.04.2025, № 17650895 від 06.05.2025, № 17670588 від 08.05.2025, № 17671217 від 08.05.2025, № 17731818 від 19.05.2025, № 17795324 від 28.05.2025, № 17805197 від 29.05.2025, № 17886584 від 07.06.2025, № 17896298 від 09.06.2025, № 17919534 від 12.06.2025, № 17919579 від 12.06.2025, № 17969034 від 10.06.2025 в межах договору про надання послуг.
Також в контексті викладеного ТОВ «Укргідротехсервіс» звертає увагу, що сторони в означеному договорі чітко визначили яким чином направляються замовлення, а також як визначається дата отримання відповідного замовлення, тоді як АТ «Укрпошта» не доведено обставин отримання ТОВ «Укргідротехсервіс» зазначених вище замовлень, як і не визначено дат початку строку виконання по таким замовленням робіт, а отже, встановлення прострочення виконання по таким замовленням є неможливим.
До того ж позивач стверджує, що надані в матеріали скриншоти з програми CRM Priocom по замовленнях № 17289274, № 17371175, № 17571935, № 17650895, № 17670588, № 17671217, № 17731818, № 17795324, № 17805197, № 17886584, № 17896298, № 17919534, № 17919579, № 17969034, є неналежними та недопустимими доказами, з огляду на те, що вони не відповідають вимогам електронного доказу.
Означене, на думку скаржника, свідчить про недоведення відповідачем жодним належним та допустимим доказом обставин порушення позивачем умов договору про надання послуг в частині виконання перелічених вище замовлень, у зв`язку з чим односторонній правочин АТ «Укрпошта», який виразився у відмові від договору, оформлений листом № 1.27.002.001.-28953-25 від 28.07.2025, належить визнати недійсним.
Додатково ТОВ «Укргідротехсервіс» зазначає, що підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням, тоді як, з огляду на відсутність порушення зобов`язань за договором про надання послуг зі сторони позивача, відповідач не мав підстав звертатися з вимогою до банку про виплату по банківській гарантії.
Поряд з тим, за твердженнями скаржника, обставини пред`явлення АТ «Укрпошта» вимоги до Акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк» (далі - АТ «АБ «Радабанк») щодо сплати грошових коштів за гарантією № 8925/15Г-Вз/0 та, відповідно, отримання по такій гарантії коштів свідчать про понесення ТОВ «Укргідротехсервіс» збитків.
Таким чином позивач вважає, що все зазначене вище свідчить про наявність ґрунтовних підстав для задоволення його апеляційної скарги.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2026 апеляційну скаргу ТОВ «Укргідротехсервіс» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Горбасенка П.В., суддів Тищенко А.І., Мальченко А.О.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 05.05.2026 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Укргідротехсервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 у справі № 910/12277/25, призначив апеляційну скаргу до розгляду на 08.06.2026, витребував з Господарського суду міста Києва матеріали цієї справи та встановив АТ «Укрпошта» строк для подання до суду у письмовій формі відзиву на апеляційну скаргу.
11.05.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/12277/25.
03.06.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від АТ «Укрпошта» надійшли письмові пояснення, у яких останнє просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Укргідротехсервіс», а рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 у справі № 910/12277/25 залишити без змін.
Так, мотивуючи свою позицію, відповідач наголошує на тому, що позивачем було погоджено використання ресурсу CRM Priocom під час виконання договору про надання послуг, з огляду на що всі замовлення АТ «Укрпошта» у період дії такого договору, зокрема, з 11.04.2025 по 27.06.2025, були розміщені саме на такому програмному забезпеченні, проте в порушення умов договору виконані ТОВ «Укргідротехсервіс» лише частково.
В розрізі зазначеного АТ «Укрпошта» зауважує, що в програмному забезпеченні CRM Priocom не відображено пропозицій (обґрунтувань) скаржника щодо зміни термінів виконання невиконаних ним замовлень, як це передбачено положеннями договору про надання послуг, тоді як останній не містить умов щодо самостійної відмови від виконання чи неприймання в роботу заявок про надання послуг, що свідчить про невиконання ТОВ «Укргідротехсервіс» договірних зобов`язань.
Зазначене, за твердженнями позивача, і стало підставою для одностороннього розірвання договору про надання послуг, а також звернення до АТ «АБ «Радабанк» з вимогою № 1.27.002.001.-28954-25 від 28.07.2025 про сплату гарантійного платежу за гарантією виконання зобов`язань № 8925/15ГВз/0 від 09.04.2025 з огляду на настання гарантійного випадку, відтак наведені в апеляційній скарзі доводи є надуманими і недостовірними, а отже, не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного ТОВ «Укргідротехсервіс» рішення.
У судове засідання 08.06.2026 з`явився представник позивача, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги та, відповідно, скасуванні рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 у справі № 910/12277/25.
Також у судовому засіданні 08.06.2026 брав участь представник відповідача, який підтримав доводи, викладені у письмових поясненнях, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а відповідне рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, з урахуванням її меж, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оцінивши висновки місцевого господарського суду на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія вважає за доцільне зазначити таке.
Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами цієї справи, 11.04.2025 між АТ «Укрпошта» (далі - замовник) та ТОВ «Укргідротехсервіс» (далі - виконавець) укладено договір про надання послуг № 100425-24Е (ідентифікатор закупівлі UA-2025-02-28-010245) (далі - договір № 100425-24Е), відповідно до якого виконавець зобов`язався надати замовнику послуги з ремонту і технічного обслуговування об`єктів поштового зв`язку замовника, а замовник зобов`язався прийняти і оплатити послуги в порядку та на умовах цього договору.
У відповідності до умов п. 1.2 та п. 1.3 договору № 100425-24Е найменування послуг, кількість та ціна послуг наведені у додатку № 1 до договору. Місцем надання послуг є адреса місцезнаходження об`єкта поштового зв`язку щодо якого виконавець зобов`язується в порядку та на умовах цього договору надавати послуги протягом дії цього договору, що зазначається в заявці замовника.
Для цілей, визначених Законом України «Про публічні закупівлі», предмет цього договору визначається за кодом ДК 021:2015: 50710000-5 Послуги ремонту і технічного обслуговування електричного і механічного устаткування будівель. Вимоги до послуг визначені сторонами у додатку № 2 до цього договору, а також іншими умовами договору (п. 1.4 та п. 1.5 договору № 100425-24Е).
За умовами п. 3.1 договору № 100425-24Е ціна цього договору складається з сумарної вартості фактично наданих послуг за цим договором відповідно до підписаних сторонами актів приймання-передачі наданих послуг та не може перевищувати без ПДВ - 8 973 847, 50 грн, ПДВ 20 % - 1 794 769, 50 грн, разом з ПДВ - 10 768 617, 00 грн.
Відповідно до п. 4.6 договору № 100425-24Е замовлення або будь-який інший документ (кореспонденція) за договором, які оформлюються сторонами, подається сторонами одним із наступних способів:
- шляхом відправлення електронного листа на електронну пошту відповідної сторони з додаванням до такого листа сканкопії відповідного документа, підписаного в форматі PDF або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документа. У такому випадку відповідний документ вважається отриманим стороною з дати його направлення на електронну адресу відповідної сторони, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення сторони, що направила документ. Цей спосіб не застосовується для обміну первинними документами та документами, що мають бути підписані обома сторонами в оригіналі (власноруч) (п. 4.6.1);
- шляхом направлення відповідного документа в електронному вигляді за допомогою сервісу, при цьому такий документ вважається отриманим стороною з моменту присвоєння сервісом статусу документа «Відправлений». Документ направлений за допомогою сервісу підписується за допомогою або кваліфікованого електронного підпису (КЕП) уповноважених осіб сторін або іншого електронного підпису, використання якого не суперечить діючому законодавству України. Доказом належного отримання документів за допомогою сервісу є відповідна роздруківка повідомлення з сервісу з поміткою зазначеного статусу документа або лист відповідної особи що здійснює надання послуг за сервісом з відповідним підтвердженням (п. 4.6.2);
- шляхом надсилання оригіналу відповідного документа у паперовому вигляді на адресу відповідної сторони, зазначену в договорі та / або передачі її уповноваженому представнику відповідної сторони, що підтверджується власноручним підписом такого представника (п. 4.6.3).
Електронні адреси та адреси для листування зазначені сторонами у розділі «Місцезнаходження та банківські реквізити сторін» цього договору (п. 4.6.4).
Згідно із п. 5.1 договору № 100425-24Е послуги надаються за кожним окремим об`єктом, на підставі замовлення на надання послуг за адресою місцезнаходження об`єкта замовника. Замовлення є невід`ємною частиною договору та складається за формою, наведеною у додатку № 3 до договору.
У п. 5.1.1 договору № 100425-24Е сторони погодили строки надання послуг: послуги надаються виконавцем протягом строку, зазначеного в додатку № 2 цього договору. Строк надання послуг може бути змінений за погодженням сторін у випадках відсутності у замовника технічної можливості надання доступу виконавця до об`єкта.
Приймання наданих послуг на предмет відповідності умовам договору здійснюється уповноваженим представником замовника зі складанням акту технічного приймання, за узгодженою сторонами формою, який складається та підписується у порядку, зазначеному в додатку № 5 договору (п. 5.2 договору № 100425-24Е).
Відповідно до п. 5.3 договору № 100425-24Е звітним періодом за цим договором є календарний місяць. Станом на останній календарний день місяця, в якому надавались послуги, виконавець на підставі актів технічного приймання підписаних у порядку, передбаченому умовами договору, складає акт приймання-передачі наданих послуг за формою, що наведена у додатку № 4 до договору, до якого включає всі послуги, виконання яких завершене в повному обсязі у такому місяці, підписує його та у спосіб, визначений договором для обміну документами, надає на підпис замовнику до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним. Одночасно з актом приймання-передачі наданих послуг замовник надає додаток до нього щодо деталізації послуг, який складається за формою, наведеною в додатку №6 до договору.
Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання від виконавця відповідного акту приймання-передачі наданих послуг підписує його та, якщо акт приймання-передачі наданих послуг складений у паперовій формі, повертає один примірник виконавцю, або направляє виконавцю мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі наданих послуг в порядку, передбаченому умовами договору (п. 5.4 договору № 100425-24Е).
У відповідності до п. 5.6 договору № 100425-24Е послуги вважаються належним чином наданими виконавцем та прийнятими замовником після підписання акта приймання-передачі наданих послуг уповноваженими представниками сторін.
Згідно із п. 9.1 договору № 100425-24Е виконавець для забезпечення його зобов`язань за договором перед замовником надає останньому, на момент підписання замовником договору, оригінал банківської гарантії забезпечення виконання договору в валюті платежу - гривня. Обставинами, що зумовлюють право замовника за договором звернутись до банка-гаранта з вимогою про сплату суми банківської гарантії є невиконання або неналежне виконання виконавцем будь-якого власного зобов`язання за договором або дії (бездіяльність) виконавця що призвели до неможливості подальшого виконання договору.
За умовами п. 9.2 договору № 100425-24Е розмір банківської гарантії становить 5 % (п`ять) відсотків від ціни договору.
Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін (за умови використання) та діє до 30.06.2026 (п. 8.1 договору № 100425-24Е).
Крім того між сторонами підписані додатки до цього договору, зокрема у додатку № 2 сторони погодили технічну специфікацію.
Згідно з умовами п. 6.1 технічної специфікації послуги надаються за замовленнями. Кожному замовленню замовник надає статус: «Аварійне» або «Звичайне». Строк виконання замовлення (надання послуги), яке має статус «Аварійне» рахується наступним чином: з моменту надання замовлення, представники виконавця повинні прибути на об`єкт замовника для надання послуг протягом 4 годин. Замовлення вважається виконаним з моменту усунення аварійної ситуації або ліквідації аварійного стану. Якщо замовлення має статус «Звичайне», то послуги надаються виконавцем протягом 14 календарних днів з дати отримання замовлення від замовника. За погодженням сторін строки виконання замовлень зі статусом «Звичайні» можуть бути змінені, про що в замовленні робиться відповідна відмітка.
У відповідності до погоджених сторонами умов п. 6.4 технічної специфікації, з метою підтвердження виконання робіт, представник виконавця при наданні послуг зобов`язаний робити фотофіксацію місця надання послуг до початку та після виконання робіт та завантажувати їх в базу даних відповідного замовлення.
За умовами п. 7.3 технічної специфікації реєстрація замовлення та присвоєння ідентифікаційного номеру з відправленням повідомлення замовнику створюється електронними засобами.
За допомогою програмного забезпечення замовника виконавець повинен відображати поточний статус виконання замовлень, повідомляти та фіксувати про зміну статусу замовлення із зазначенням фактичної дати та часу відповідної події (п. 7.4 технічної специфікації).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509, ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, і з договорів. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, ст. 629 ЦК України закріплено фундаментальний принцип обов`язковості договору, на якому базуються договірні правовідносини, тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.
Місцевий господарський суд встановив, що укладений між АТ «Укрпошта» та ТОВ «Укргідротехсервіс» договір № 100425-24Е за своєю правовою природою є договором про надання послуг та підпадає під правове регулювання норм ст. 901-907 ЦК України.
Так, приписами ч. 1 ст. 901 ЦК України унормовано, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як було зазначено колегією суддів раніше, відповідно до п. 4.6 договору № 100425-24Е замовлення або будь-який інший документ (кореспонденція) за договором, які оформлюються сторонами, подається сторонами одним із наступних способів:
- шляхом відправлення електронного листа на електронну пошту відповідної сторони з додаванням до такого листа сканкопії відповідного документа, підписаного в форматі PDF або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документа. У такому випадку відповідний документ вважається отриманим стороною з дати його направлення на електронну адресу відповідної сторони, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення сторони, що направила документ. Цей спосіб не застосовується для обміну первинними документами та документами, що мають бути підписані обома сторонами в оригіналі (власноруч) (п. 4.6.1);
- шляхом направлення відповідного документа в електронному вигляді за допомогою сервісу, при цьому такий документ вважається отриманим стороною з моменту присвоєння сервісом статусу документа «Відправлений». Документ направлений за допомогою сервісу підписується за допомогою або кваліфікованого електронного підпису (КЕП) уповноважених осіб сторін або іншого електронного підпису, використання якого не суперечить діючому законодавству України. Доказом належного отримання документів за допомогою сервісу є відповідна роздруківка повідомлення з сервісу з поміткою зазначеного статусу документа або лист відповідної особи що здійснює надання послуг за сервісом з відповідним підтвердженням (п. 4.6.2);
- шляхом надсилання оригіналу відповідного документа у паперовому вигляді на адресу відповідної сторони, зазначену в договорі та / або передачі її уповноваженому представнику відповідної сторони, що підтверджується власноручним підписом такого представника (п. 4.6.3).
Відповідно до п. 5.1 договору № 100425-24Е послуги надаються за кожним окремим об`єктом, на підставі замовлення на надання послуг за адресою місцезнаходження об`єкта замовника. Замовлення є невід`ємною частиною договору та складається за формою, наведеною у додатку № 3 до договору.
У додатку № 3 до договору № 100425-24Е сторони погодили форму замовлення, яка має містити номер замовлення, дату, найменування послуги, адресу (місце надання послуги), відповідальну особу, од. вим., кількість.
Одночасно у додатку № 2 до договору № 100425-24Е сторонами погоджено технічну специфікацію, в п. 6.1 якої передбачено, що послуги надаються за замовленнями, а у відповідності до п. 7.1 технічної специфікації відповідач забезпечує роботу служби приймання, оброблення та виконання замовлень. Замовлення надаються відповідачем позивачу через службу підтримки за формою, попередньо узгодженою сторонами. В замовленні відповідачем повинно бути обов`язково зазначено адресу об`єкта та найменування послуг, які повинні бути надані та їх кількість.
За умовами п. 7.2 технічної специфікації служба підтримки та програмне забезпечення замовника реєструє замовлення замовника і забезпечує контроль над виконанням замовлень. Замовлення приймаються службою підтримки тільки від авторизованих представників замовника.
Отже, з матеріалів справи випливає, що програмним забезпеченням, через яке АТ «Укрпошта» розміщувало замовлення на виконання позивачем робіт за договором № 100425-24Е, є CRM Priocom, що підтверджується наданими відповідачем роздруківками з сайту crm.ukrposhta.loc/crm.
Судовою колегією встановлено, що у період дії договору № 100425-24Е у травні, червні та липні 2025 року АТ «Укрпошта» в сервісі CRM Priocom направляло для виконання позивачем замовлення, які, зі свого боку, виконувалися скаржником.
Так, за цей період ТОВ «Укргідротехсервіс» виконані роботи на загальну суму 1 045 715, 68 грн, а саме:
- у травні 2025 року - у розмірі 731 648, 35 грн, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг № 05/25 від 04.06.2025, актами технічного приймання згідно додатку № 4 до договору та деталізаціями послуг за формою, наведеною в додатку № 6 до договору, в розрізі кожного виконаного замовлення;
- у червні 2025 року - у розмірі 62 524, 87 грн, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг № 06/25 від 03.07.2025, актами технічного приймання згідно додатку № 4 до договору та деталізаціями послуг за формою, наведеною в додатку № 6 до договору, в розрізі кожного виконаного замовлення;
- у липні 2025 року - у розмірі 251 542, 46 грн, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг № 07/25 від 04.08.2025, актами технічного приймання згідно додатку № 4 до договору, підписаними представниками замовника на поштових відділеннях, та деталізаціями послуг за формою, наведеною в додатку № 6 до договору, в розрізі кожного виконаного замовлення.
Вказані обставини щодо обсягу та вартості наданих позивачем відповідачу послуг у період з травня по липень 2025 року встановлені Господарським судом міста Києва у рішенні від 29.12.2025, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2026 у справі № 910/11898/25, та набрало законної сили.
Відтак в силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлені судом у справі № 910/11898/25 обставини мають преюдиційне значення при розгляді судом цієї справи та не підлягають повторному доказуванню.
Дослідивши матеріали справи, зокрема замовлення АТ «Укрпошта», розміщені в системі CRM Priocom, акти технічного приймання, деталізацію наданих послуг та акти приймання-передачі наданих послуг № 05/25 від 04.06.2025, № 06/25 від 03.07.2025 та № 07/25 від 04.08.2025, апеляційний господарський суд встановив, що позивачем не виконано замовлення відповідача, а саме: № 17650895 від 06.05.2025, № 17671217 від 08.05.2025, № 17731818 від 19.05.2025, № 17805197 від 29.05.2025, № 17886584 від 07.06.2025, № 17919534 від 12.06.2025, № 17969034 від 10.06.2025.
При цьому колегія суддів критично оцінює доводи ТОВ «Укргідротехсервіс» з посиланням на те, що АТ «Укрпошта» не дотримано вимог п. 5.1 та п. 4.6 договору щодо форми та порядку направлення замовлення, позаяк у п. 7.1 технічної специфікації, яка є додатком № 2 до договору № 100425-24Е, сторонами також погоджено, що відповідач забезпечує роботу служби приймання, оброблення та виконання замовлень, тоді як відповідно до п. 7.2 технічної специфікації служба підтримки та програмне забезпечення відповідача реєструє замовлення відповідача і забезпечує контроль над виконанням замовлень.
Тож з огляду на те, що в матеріалах означеної справи наявні замовлення, зокрема, які включені до актів приймання-передачі наданих послуг № 05/25 від 04.06.2025, № 06/25 від 03.07.2025 та № 07/25 від 04.08.2025, та були розміщені у сервісі CRM Priocom, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, що позивач отримував замовлення відповідача саме через цей сервіс, а тому посилання ТОВ «Укргідротехсервіс» на те, що АТ «Укрпошта» не надавались замовлення в порядку, передбаченому п. 5.1 та п. 4.6 договору № 100425-24Е, є необґрунтованими.
Згідно із ч. 1-3, 5 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 
Приписами ч. 3 ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Положеннями ст. 526, 525, ч. 1 ст. 615 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо в договорі та можуть як ставитись в залежність від вчинення / невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).
Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання.
Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 01.04.2021 у справі № 910/5206/20.
Згідно із ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 611 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:
1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;
2) зміна умов зобов`язання;
3) сплата неустойки;
4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Приписами п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України встановлено, що однією із загальних засад цивільного законодавства визначено свободу договору.
За умовами п. 8.2 договору № 100425-24Е замовник має право достроково розірвати договір в односторонньому порядку, без укладення додаткової угоди, у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань виконавцем, повідомивши його про це у строк за 20 (двадцять) календарних днів до дати розірвання, шляхом направлення письмового повідомлення на адресу виконавця із зазначенням дати розірвання договору. У цьому випадку договір вважається розірваним (припиненим) з дати, зазначеної в повідомленні замовника.
Як встановлено судовою колегією вище, позивач не виконав роботи, передбачені замовленнями № 17650895 від 06.05.2025 (кінцевий строк виконання - 26.05.2025), № 17671217 від 08.05.2025 (кінцевий строк виконання - 23.05.2025), № 17731818 від 19.05.2025 (кінцевий строк виконання - 20.05.2025), № 17805197 від 29.05.2025 (кінцевий строк виконання - 23.06.2025), № 17886584 від 07.06.2025 (кінцевий строк виконання - 03.07.2025), № 17919534 від 12.06.2025 (кінцевий строк виконання - 26.06.2025), № 17969034 від 10.06.2025 (кінцевий строк виконання - 04.07.2025), тоді як замовлення № 17289274 від 13.05.2025, № 17371175 від 27.03.2025, № 17571935 від 23.04.2025, № 17886584 від 07.06.2025 виконані з порушенням встановленого договором № 100425-24Е строку, у зв`язку з чим АТ «Укрпошта» на підставі п. 8.2 такого договору надіслало ТОВ «Укргідротехсервіс» повідомлення про розірвання договору № 100425-24Е в односторонньому порядку з 25.08.2025.
За наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що відповідач, з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України та п. 8.2 договору про надання послуг, при відмові від останнього діяв відповідно до вимог чинного законодавства та умов укладеного сторонами договору № 100425-24Е.
Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує недійсність правочину, а тому Господарський суд міста Києва правомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним правочину відповідача, що оформлений листом № 1.27.002.001.-28953-25 від 28.07.2025 і стосується одностороннього розірвання договору про надання послуг.
В розрізі наведеного висновку судова колегія враховує доводи скаржника стосовно неналежності та недопустимості доказів - скриншотів з програми CRM Priocom (з сайту crm.ukrposhta.loc/crm), однак вважає за необхідне зауважити таке.
Положеннями ст. 96 ГПК України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), вебсайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). 
Електронні докази подаються у формі документів, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. 
Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. 
Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. 
Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
З наведених норм права випливає, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 зауважувала, що паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (ч. 3 ст. 96 ГПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (п. 1 ч. 2 ст. 73 ГПК України).
Подання електронного доказу в паперовій копії саме собою не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу у випадку, якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.
Означений висновок є усталеним у судовій практиці та наведений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 і від 15.07.2022 у справі № 914/1003/21.
Поряд з тим жодних доводів позивача стосовно сумнівів щодо відповідності наданих відповідачем скриншотів оригіналам електронних доказів, як і клопотань про їх витребування для огляду, матеріали цієї справи не містять, тоді як відповідач, з огляду на змістове наповнення його клопотання про витребування доказів, залучення додаткових доказів, отриманих 27.01.2026 та виклик свідка, мав намір за необхідності через свого представника продемонструвати суду сервіс CRM Priocom на наданому йому в користування технічному пристрої.
До того ж апеляційний господарський суд звертає увагу ТОВ «Укргідротехсервіс» на помилковості ототожнення електронного документа та електронного доказу, позаяк останній це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Таким чином роздруківки з сайту crm.ukrposhta.loc/crm є електронними доказами, які, зі свого боку, не потребують обов`язкового вміщення у них електронного підпису.
Так, відсутність кваліфікованого електронного підпису не зумовлює недостовірність певних даних в електронній формі, й відповідно, недостовірність електронного доказу. Вирішення питання достовірності такого доказу має відбуватися на загальних засадах, визначених ГПК України, і відповідно до стандарту доказування «баланс ймовірностей», передбаченого ст. 79 ГПК України.
У Керівництві «Електронні докази в цивільному та адміністративному процесі», ухваленому Комітетом міністрів Ради Європи 30.01.2019 (далі - Керівництво), зазначено, що електронні (цифрові) докази можуть бути у формі тексту, відео, фотографій чи аудіозаписів. Дані можуть бути отримані за допомогою різних способів та з різних джерел, наприклад, мобільних телефонів, вебсторінок, бортових комп`ютерів або СРЄ-реєстраторів (у тому числі відомості, що перебувають поза контролем сторони). Електронні повідомлення є типовим прикладом електронних доказів, оскільки вони походять з електронного пристрою (комп`ютера або пристрою, схожого на комп`ютер) і містять відповідні метадані.
Важливим є дотримання принципу недискримінації при дослідженні електронних доказів, що означає, що суди не повинні відмовляти в прийнятті електронних доказів і не повинні заперечувати їх юридичну силу лише тому, що вони зібрані та / або подані в електронній формі. Суди не повинні заперечувати юридичну силу електронних доказів лише через відсутність вдосконаленого, кваліфікованого або подібного захищеного електронного підпису. Сторонам має бути дозволено подавати електронні докази в оригінальному електронному форматі без необхідності надання роздруківок (пп. 6, 7, 9 Керівництва).
Невикористання електронного підпису особами, які створили електронний доказ (лист, повідомлення, файл, аудіозапис, інші дані), не є підставою для визнання такого доказу недопустимим, якщо інше не встановлено законом.
Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.07.2022 у справі № 914/1003/21, від 13.10.2021 у справі № 923/1379/20, від 03.08.2022 у справі № 910/5408/21.
В контексті спірних правовідносин судова колегія також враховує, що у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 910/5408/21 вказано, що при розгляді справ суди мають дотримуватись презумпції цілісності (достовірності) електронних доказів, що означає, що доказ вважається цілісним (достовірним), поки інша сторона цього не спростує.
У межах, прийнятних відповідно до національного законодавства та на розсуд суду, електронні дані повинні прийматися як автентичний доказ, допоки інша сторона не наведе відповідні обґрунтовані доводи на спростування цього. Достовірність електронних доказів презюмується до тих пір, поки немає розумних сумнівів у протилежному (пп. 21, 22 Керівництва).
Отже, з огляду на те, що ані під час розгляду справи місцевим господарським судом, ані під час апеляційного перегляду цієї справи, позивач жодними належними та допустимими доказами, у розумінні приписів ГПК України, не довів відсутність цілісності (недостовірність) наданих відповідачем роздруківок з сайту crm.ukrposhta.loc/crm, то протилежні за змістом твердження ТОВ «Укргідротехсервіс» із зазначеного питання є безпідставними та такими, що ґрунтуються на довільному тлумаченні норм законодавства.
За таких обставин Північний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції оцінив подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку у їх сукупності. 
Стосовно ж позовних вимог ТОВ «Укргідротехсервіс» про стягнення з АТ «Укрпошта» збитків судова колегія зазначає таке.
Згідно із положеннями ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Приписами ст. 22 ЦК України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та / або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.
Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою - є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 910/6657/16 та від 07.02.2018 у справі № 917/1651/16.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Згідно із ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.
Також пред`явлення вимоги про стягнення збитків покладає обов`язок саме на позивача довести, що вони не є абстрактними, а дійсно є реальними у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання. При визначенні розміру збитків мають враховуватись заходи, вжиті самим позивачем для їх недопущення.
Судовою колегією встановлено, що 09.04.2025 між АТ «АБ «Радабанк» (далі - банк / гарант) та ТОВ «Укргідротехсервіс» (далі - принципал) укладено генеральний договір про надання банківських гарантій № 8925/15Г/0 (далі - договір про надання банківських гарантій), відповідно до якого банк бере на себе зобов`язання в межах ліміту, встановленого п. 1.2 цього договору, надавати банківські гарантії згідно з цим договором та заявою принципала, які будуть вказані у відповідній письмовій заяві принципала, а принципал зобов`язаний відшкодувати банку всі виплати, здійснені останнім як банком-гарантом за гарантіями (якщо такі були здійснені банком за свій рахунок), а також сплатити банку винагороду за надання гарантій, проценти за платіж за гарантіями в розмірі і порядку, обумовлених цим договором.
Відповідно до п. 1.8 договору про надання банківських гарантій, у разі настання гарантійного випадку та виконання банком своїх зобов`язань за гарантією (сплати платежу за гарантією), починаючи з дня такого виконання (включно) та до дня відшкодування принципалом витрат банку на виконання платежу за гарантією (шляхом задоволення в повному обсязі зворотної вимоги (регресу) банку або іншим узгодженим з банком чином), в день відшкодування принципалом витрат банку на виконання платежу за гарантією, принципал сплачує банку штраф за виконання гарантії банком у розмірі 0,1 % за кожний день невідшкодування витрат від суми сплаченого банком, як гарантом, платежу.
Так, 09.04.2025 АТ «АБ «Радабанк» видало гарантію виконання зобов`язань № 8925/15Г-Вз/0, згідно з умовами якої, зокрема:
«Принципал: ТОВ «Укргідротехсервіс»;
Бенефіціар: АТ «Укрпошта»;
Загальна сума гарантії: UAH 538 430, 85 грн;
Термін дії: з 09.04.2025 по 31.07.2026 включно;
Гарант безвідклично та безумовно зобов`язується виплатити на користь бенефіціара суму платежу, зазначеній в письмовій вимозі бенефіціара, яка містить твердження про те, що принципал: не виконав зобов`язання за договором, або неналежно виконав зобов`язання за договором, або дії (бездіяльність) принципала призвели до неможливості подальшого виконання договору.
Вимога бенефіціара може бути як на загальну суму цієї гарантії, так і на будь-яку її частину. Кількість звернень бенефіціара з вимогами про здійснення платежів обмежується тільки загальною сумою цієї гарантії.
Гарант зобов`язаний розглянути письмову вимогу бенефіціара та сплатити зазначену в ній суму платежу в строк, що не перевищує 5 (п`яти) робочих днів з моменту одержання цієї вимоги від бенефіціара».
Приписами ст. 560 ЦК України визначено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 561 ЦК України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше.
За умовами ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.
Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (ч. 1 ст. 565 ЦК України).
Колегія суддів наголошує, що підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням. Тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань (постанова Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 910/3500/19).
Отже, як зазначено апеляційним господарським судом вище, позивач не виконав ряд замовлень відповідача, у зв`язку з чим 28.07.2025 АТ «Укрпошта» звернулося до АТ «АБ «Радабанк» з вимогою про сплату гарантійного платежу за гарантією виконання зобов`язань № 8925/15Г-Вз/0 від 09.04.2025 у розмірі 538 430, 85 грн, яка задоволена банком, що не заперечується сторонами.
В подальшому, 04.08.2025 АТ «АБ «Радабанк» звернулося до ТОВ «Укргідротехсервіс» з вимогою № 1530/29 про перерахування на рахунок банку грошового покриття для виконання вимоги по гарантії виконання зобов`язань № 8925/15Г-Вз/0 від 09.04.2025 у розмірі 538 430, 85 грн з підстав звернення АТ «Укрпошта» до банку з відповідною вимогою.
Проте позивачем вимога банку задоволена частково та сплачено лише 358 953, 90 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 101 від 08.08.2025 на суму 179 476, 95 грн та № 80662 від 08.08.2025 на суму 179 476, 95 грн.
Також судовою колегією встановлено, що внаслідок незадоволення ТОВ «Укргідротехсервіс» вимоги АТ «АБ «Радабанк» № 1530/29 від 04.08.2025 в повному обсязі, останнє нарахувало штраф на підставі п. 1.8 договору про надання банківських гарантій.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження сплати на користь банку залишку суми гарантії у розмірі 179 476, 95 грн та штрафу у розмірі 17 050, 31 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відтак, враховуючи викладені вище положення чинного законодавства, суд першої інстанції, перевіривши наведені у цій справі обставини, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача, вини відповідача, а також понесення ТОВ «Укргідротехсервіс» збитків у розмірі 555 481, 16 грн.
Таким чином з огляду на принципи змагальності та диспозитивності, закріплені у ст. 13, 14 та ч. 2 ст. 237 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком Господарського суду міста Києва про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Укргідротехсервіс».
Отже, беручи до уваги все зазначене вище, колегія суддів зазначає, що викладені у апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновками місцевого господарського суду стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що не є самостійною підставою для скасування судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України.
Приписами ч. 4 ст. 11 ГПК України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, - його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України»).
При оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).
Під час ухвалення цієї постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи скаржника, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Щодо інших аргументів учасників справи колегія суддів зазначає, що останні були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк вони висновків суду не спростовують та, з урахуванням всіх обставин цієї справи, встановлених судом, не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, правильно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.
Згідно із ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Положеннями ст. 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За приписами ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
В розрізі наведених норм судова колегія зазначає, що ТОВ «Укргідротехсервіс» не доведено, а апеляційним судом не встановлено підстав для скасування рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, відтак оскаржуване рішення належить залишити без змін.
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України, покладаються судом на скаржника.
Керуючись ст. 129, 236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргідротехсервіс» залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 у справі № 910/12277/25 залишити без змін.
3. Покласти витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на скаржника.
4. Повернути матеріали справи до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
У зв`язку із перебуванням судді Мальченко А.О. і судді Тищенко А.І. у відпустках з 15.06.2026 по 28.06.2026, а також головуючого судді Горбасенка П.В. у відпустці з 16.06.2026 по 19.06.2026, повний текст постанови складено та підписано 30.06.2026.

Головуючий суддя П.В. Горбасенко 

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко