Єдиний унікальний номер 205/16542/25
Номер провадження2/205/1448/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В. 
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал»  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» (далі – Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі – Первісний кредитор, ТОВ «Селфі Кредит») та ОСОБА_1 (далі – Відповідач) було укладено Договір № 1484621 про надання споживчого кредиту на продукт «New Short» (далі – Договір). Згідно з умовами вказаного Договору фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 7 000 грн. 00 коп. строком на 350 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,5 % на добу.
Позивач зазначає, що відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, у зв`язку з чим допустив прострочення виконання взятих на себе грошових зобов`язань.
Далі позивач зазначає, що 28.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» було укладено Договір факторингу № 28112024. Відповідно до умов зазначеного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит», у тому числі до ОСОБА_1 за Договором № 1484621 про надання споживчого кредиту на продукт «New Short» від 05.05.2024 року.
Оскільки відповідач порушив умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення кредиту та сплати процентів, станом на 29.11.2024 року за Договором № 1484621 про надання споживчого кредиту на продукт «New Short» від 05.05.2024 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 38 758 грн. 99 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 6 999 грн. 99 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом – 19 005 грн. 00 коп. та заборгованості за штрафом – 12 754 грн. 00 коп.
Також позивач зазначає, що відповідач був повідомлений про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором на підставі Договору факторингу № 28112024 від 28.11.2024 року. Відповідно до умов зазначеного договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до нього позивач є новим кредитором за зобов`язаннями відповідача.
У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» заборгованість за Договором № 1484621 про надання споживчого кредиту на продукт «New Short» від 05.05.2024 року станом на 29.11.2024 року у загальному розмірі 38 758 грн. 99 коп., а також понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за його відсутності, та не заперечує проти заочного розгляду справи. 
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 27.03.2026 року вирішено витребувати у АТ «А -Банк» (місце знаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, код ЄДРПОУ 14360080) інформацію: 1) чи належить банківська картка з прихованим номером № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; 2) чи була успішною транзакція, здійснена 05.05.2024 року на банківську картку № НОМЕР_1 у сумі 7 000 грн. 00 коп.; 3) якщо так, то чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власнику банківської картки № НОМЕР_1 ; 4) чи проводилась верифікація особи власника банківської картки № НОМЕР_1 . 
Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, ніяких заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про часткове задоволення позову з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 05.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 1484621 про надання споживчого кредиту на продукт «New Short», за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 7 000 грн. 00 коп. строком на 350 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,5 % на добу. Вказаний договір підписаний електронними підписами з одноразовим ідентифікатором Р870.
На підтвердження факту виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором до матеріалів справи долучено відомості про перерахування кредитних коштів відповідачу.
Крім того, на виконання ухвали суду АТ «А-Банк» надало інформацію, відповідно до якої банківська картка № НОМЕР_3 (рахунок № НОМЕР_4 ) емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Також банком надано інформацію про рух коштів за вказаним рахунком, з якої вбачається зарахування 05.05.2024 року грошових коштів у сумі 7 000 грн. 00 коп. Окрім цього, АТ «А-Банк» повідомило про проведення ідентифікації та верифікації власника зазначеної банківської картки відповідно до вимог законодавства у сфері фінансового моніторингу.
Таким чином, факт належності банківської картки відповідачу та факт зарахування на неї кредитних коштів підтверджуються належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.
Судовим розглядом також встановлено, що 28.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» укладено Договір факторингу № 28112024, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 28112024 від 28.11.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит – капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 1484621 про надання споживчого кредиту на продукт «New Short» від 05.05.2024 року у загальному розмірі 38 758 грн. 99 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту – 6 999 грн. 99 коп., заборгованості за процентами – 19 005 грн. 00 коп. та заборгованості за штрафом – 12 754 грн. 00 коп.
Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного кредитного договору відповідач допустив прострочення повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 29.11.2024 року за Договором № 1484621 про надання споживчого кредиту на продукт «New Short» від 05.05.2024 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 38 758 грн. 99 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту – 6 999 грн. 99 коп., заборгованості за процентами – 19 005 грн. 00 коп. та заборгованості за штрафом – 12 754 грн. 00 коп.
Оскільки позивач наполягає на тому, що відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, а право вимоги за спірним кредитним договором перейшло до позивача на підставі договору факторингу, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом або за домовленістю сторін.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять погоджені сторонами умови.
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частиною другою статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який договір, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму, а договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Особливості укладення договорів в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором є даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір.
Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та її прийняття, а підписання такого договору може здійснюватися за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Як встановлено судом, 05.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 1484621 про надання споживчого кредиту на продукт «New Short», який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р870.
Крім того, матеріали справи містять підписаний електронним підписом паспорт споживчого кредиту, в якому визначено суму кредиту, строк кредитування, порядок його надання, процентну ставку, загальну вартість кредиту та інші істотні умови кредитування.
З огляду на наведене суд доходить висновку, що між сторонами було належним чином укладено кредитний договір в електронній формі відповідно до вимог цивільного законодавства та Закону України «Про електронну комерцію».
На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів судом досліджено лист АТ «А-Банк» від 02.04.2026 року № 21691/47-260330/504-БТ, наданий на виконання ухвали суду. Із зазначеної довідки вбачається, що банківська картка № НОМЕР_3 (рахунок № НОМЕР_4 ) емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Також банком надано інформацію про рух коштів за вказаним рахунком, згідно з якою 05.05.2024 року на рахунок відповідача було зараховано грошові кошти у сумі 7 000 грн. 00 коп. Суд враховує, що зазначені відомості надані безпосередньо банківською установою, яка обслуговує рахунок відповідача, а інформація про рух коштів за рахунком є первинним банківським документом, сформованим у процесі здійснення банківських операцій.
Таким чином, судом встановлено не лише факт укладення сторонами кредитного договору, а й факт реального отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 7 000 грн. 00 коп. на належний йому банківський рахунок, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі.
У зв`язку із цим суд вважає доведеним виникнення у відповідача зобов`язання щодо повернення отриманих кредитних коштів та сплати процентів за користування ними на умовах укладеного договору.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
За змістом статей 1048, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі та порядку, визначених договором.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості та умови кредитного договору, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів.
Таким чином, застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі 6 999 грн. 99 коп.
Також частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено право кредитодавця на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд враховує, що шляхом підписання кредитного договору та паспорта споживчого кредиту відповідач був належним чином проінформований про розмір процентної ставки, порядок нарахування процентів, загальну вартість кредиту та інші істотні умови кредитування, передбачені Законом України «Про споживче кредитування».
Приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів, а також враховуючи, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є арифметично правильним та не спростований відповідачем, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 19 005 грн. 00 коп.
Вирішуючи питання щодо стягнення штрафних санкцій, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення зобов`язання.
Разом із тим, згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану та протягом тридцяти днів після його припинення або скасування позичальник звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором.
Оскільки спірний кредитний договір укладено 05.05.2024 року, тобто під час дії воєнного стану, нараховані позивачем штрафні санкції у розмірі 12 754 грн. 00 коп. стягненню не підлягають.
Щодо наявності у позивача права вимоги за спірним кредитним договором суд зазначає таке.
Відповідно до статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржника, а фактор набуває відповідного права вимоги.
Матеріалами справи підтверджено, що 28.11.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 28112024, а відповідно до Витягу з Реєстру боржників до зазначеного договору до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 1484621 про надання споживчого кредиту на продукт «New Short» від 05.05.2024 року.
Договір факторингу у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому є належною правовою підставою для переходу до позивача права грошової вимоги до відповідача.
Таким чином, позивач належними та допустимими доказами довів як наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором, так і наявність у себе права вимоги за цим договором.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за Договором № 1484621 про надання споживчого кредиту на продукт «New Short» від 05.05.2024 року станом на 29.11.2024 року у загальному розмірі 26 004 грн. 99 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 999 грн. 99 коп. та заборгованості за процентами у розмірі 19 005 грн. 00 коп.
У задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу у розмірі 12 754 грн. 00 коп. слід відмовити.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав та доказів на спростування заявлених вимог суду не надав, що відповідно до статті 280 ЦПК України дає суду право при заочному розгляді справи вирішити спір на підставі наявних у справі доказів.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання такої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу учасник справи подає договір про надання правничої допомоги, документи щодо обсягу наданих послуг та виконаних робіт, а також їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. Разом із тим суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на правничу допомогу, якщо встановить, що заявлений розмір таких витрат є неспівмірним зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, витраченим адвокатом часом та значенням справи для сторони.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, укладений між АО «Апологет» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», копію ордера адвоката Усенка Михайла Ігоровича, акт № 1190 надання послуг, згідно з яким вартість професійної правничої допомоги становить 8 000 грн. 00 коп., а також детальний опис наданих послуг до акту № 1190 за Договором про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025 року у справі про стягнення заборгованості за Договором № 1484621 про надання споживчого кредиту на продукт «New Short», боржник: ОСОБА_1 .
При визначенні розміру відшкодування суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат, тобто встановлення їх дійсності та необхідності, а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний підхід застосовується і Європейським судом з прав людини, який у своїй практиці зазначає, що компенсації підлягають лише фактичні, неминучі та обґрунтовані витрати (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04).
Суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, а сама справа не є складною ні з фактичної, ні з правової точки зору. Позовна заява має типовий характер, містить переважно стандартний виклад фактичних обставин, посилання на умови кредитного договору, договору факторингу та загальні норми чинного законодавства, які традиційно застосовуються при розгляді даної категорії спорів. Крім того, представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав.
За таких обставин суд доходить висновку, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн. 00 коп. є завищеним та не відповідає критеріям розумності і співмірності, визначеним процесуальним законом.
З огляду на викладене, враховуючи характер спірних правовідносин, незначну складність справи, типовий характер позовної заяви, відсутність необхідності у проведенні значного обсягу підготовчої роботи, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, суд доходить висновку, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн. 00 коп. є неспівмірним складності справи та обсягу фактично виконаних робіт. Крім того, суд враховує, що позовні вимоги у даній справі задоволені частково, оскільки судом відмовлено у стягненні штрафних санкцій у розмірі 12 754 грн. 00 коп. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України щодо розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також критерії розумності, співмірності та справедливості, суд вважає обґрунтованим визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача, у сумі 3 500 грн. 00 коп..
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 625 грн. 29 коп. (26 004 грн. 99 коп. ? 2 422 грн. 40 коп. / 38 758 грн. 99 коп. = 1 625 грн. 29 коп.).
На підставі викладеного та керуючись статтями 512, 514, 526, 530, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України, статтями 133, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» (місце знаходження: 79029, м. Львів, вул.Смаль – Стоцького, буд.1, корпус 28, 3 поверх, код ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за Договором № 1484621 про надання споживчого кредиту на продукту «New Short» від 05.05.2024 року, станом на 29.11.2024 року, у загальному розмірі 26 004 грн. 99 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту – 6 999 грн. 99 коп., заборгованості за відсотками– 19 005 грн. 00 коп. 
3. В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за штрафом у розмірі 12 754 грн. 00 коп. - відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» (місце знаходження: 79029, м. Львів, вул.Смаль – Стоцького, буд.1, корпус 28, 3 поверх, код ЄДРПОУ 35234236) судові витрати по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. 00 коп. 
5. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» (місце знаходження: 79029, м. Львів, вул.Смаль – Стоцького, буд.1, корпус 28, 3 поверх, код ЄДРПОУ 35234236) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1 625 грн. 29 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.