Справа № 489/1232/26 
Номер провадження 2-а/489/32/26 

Рішення 
Іменем України

28 квітня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Кокорєва В.В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 або відповідач) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження
встановив
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне та закриття провадження. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.02.2026 відносно нього винесено постанову №161 про накладення на позивача штрафу у розмірі 17000 грн. за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Вказує, що відсутнє належне повідомлення про виклик, оскільки повістку він не отримував. Окрім того, його військово-облікові дані було оновлено у 2024 році, про що свідчить відповідна відмітка у застосунку "Резерв+". Також, на момент винесення постанови позивач має чинне бронювання, оскільки є працівником ЗСУ. У протоколі зазначено дату розгляду 10.02.2026 о 17:30 год, проте через оголошення повітряної тривоги о 17:42 у м. Миколаєві фактично не зміг потрапити до приміщення ТЦК для участі у розгляді, оскільки під час тривоги доступ громадян до державних установ заборонено з міркувань безпеки. Суперечності у датах та часі явки: у протоколі зазначено, що він мав з`явитися за повісткою 13.01.2026 о 09:00 год., тоді як у постанові та копії повістки вказано іншу дату і час - 06.01.2026 о 14:00год. 
З цих підстав просив суд скасувати постанову №161 від 10.02.2026 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000 грн., а провадження у справі - закрити. 
Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Правом на подачу відзиву відповідач не скористався.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Відповідно до протоколу №102 про адміністративне правопорушення від 28.01.2026 ОСОБА_1 13.01.2026 о 09:00год. не прибув вчасно за повісткою №6068727 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, чим порушив ч.1,3 ст.22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". В поясненнях до протоколу позивач вказав, що він не був належним чином оповіщений про повістку, тому не прибув за викликом. 
Згідно з повісткою №6068727 ОСОБА_1 належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 06.01.2026 о 14:00год.
10.02.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 було винесено постанову №161 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_1 через АТ "Укрпошта" поштовим відправленням №R067062621823 з описом вкладення направлена повістка №6068727 від 21.12.2025 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 06.01.2026 о 14:00год. з метою уточнення даних. Повістка направлена за адресою: АДРЕСА_1 тобто за адресою місця реєстрації ОСОБА_1 . У вказані в повістці місці та строк ОСОБА_1 не прибув, отже його дії містять ознаки адміністративного правопорушення, вчиненого в особливий період, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Згідно інформації АТ "Укрпошти" ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про надходження йому поштового відправлення. На цій підставі ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000грн. 
Згідно з листом Укрпошти від 04.02.2026, 29.12.2025 позивачу було здійснено інформування про надходження рекомендованого листа №R067062621823 шляхом доставки повідомлення про надходження (форма 22) за адресою доставки. 27.12.2025 інформування також здійснювалося шляхом надсилання СМС-Вайбер-повідомлень на номер телефону НОМЕР_1 . Оскільки рекомендований лист не був отриманий адресатом у встановлений строк зберігання, 31.12.2025 поштове відправлення було повернене відправнику. 
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24.02.2022, оголошується та проводить загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували 10.02.2025, тобто станом на дату винесення оскаржуваної постанови).
Пунктами 28-30-3 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений Постановою КМУ №560 від 16.05.2024, визначено таке.
Виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання)повістки(додаток 1) (п.28).
У повістці зазначаються: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка; найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку; мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ; місце, день і час явки за викликом; найменування посади, власне ім`я та прізвище, підпис посадової особи, яка видала повістку, та дата її підписання - для повісток, оформлених на бланку. Такі повістки скріплюються гербовою печаткою; прізвище та власне ім`я керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, дата накладення кваліфікованого електронного підпису - для повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; реєстраційний номер повістки; роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки. (п.29)
Повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
У відповідності до п. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Відповідно д п. 21 Порядку Проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Згідно з п. 24 Порядку Проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024, у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
У відповідності до п. 41 Порядку Проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу у встановленому законом порядку було направлено засобами поштового зв`язку повістку про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 06.01.2026 о 14:00 год. Проте вказане поштове відправлення повернулось не врученим із відміткою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою».
Постановою КМУ №1147 від 08.10.2024 року внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.
Відтак, у п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, зокрема, що «Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».«Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника».
З наданої суду копії листа Укрпошти вбачається, що позивача за наявним номером телефону було проінформовано про необхідність отримання повістки, що ним проігноровано. Таке повідомлення позивачу надіслано 27.12.2025, тобто більше, ніж за 3 дні до повернення відправлення назад відправнику. Тобто обов`язок належного повідомлення особи про виклик до ТЦК виконаний належним чином.
Що стосується посилання позивача на повітряну тривогу, яка тривала під час розгляду його справи про адміністративне правопорушення та те, що він не міг потрапити до установи з міркувань безпеки, то суд критично відноситься до такого аргументу, оскільки розгляд справи почався ще до нібито оголошеної повітряної тривоги (на даний час у суду відсутні підстави перевірити зазначене), і позивач міг спокійно бути присутнім принаймні на початку розгляду справи. При оголошенні повітряної тривоги він міг скористатися своїм процесуальним правом та заявити клопотання зупинити розгляд справи та пройти до укриття. Таким правом позивач не скористався і не з`явився на початок розгляду відносно нього справи, хоча достеменно був обізнаний про це (підпис в протоколі №107 від 28.01.2026).
Позивач також вказував на невідповідності в протоколі, постанові та повістці, а саме по різному зазначені дата та час, на який його викликали.
Дійсно, в протоколі про адміністративне правопорушення №102 зазначено, що ОСОБА_1 не прибув вчасно за повісткою №6068727 на 13.01.2026 о 09:00 год., хоча в самій повістці №6068727 викликався на інше число - 06.01.2026 на 14:00год. Про це ж зазначено і в спірній постанові. 
Тобто, мають місце суперечливі дані щодо суті адміністративного правопорушення та його обставин, за які саме протиправні дії позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Наказом Міністерства оборони від 01.01.2024 року № 3 затверджено Інструкцію зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Наказ набрав чинності 15 лютого 2024 року.
Актом визначено процедури складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів, оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також з порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та псуванням або недбалим зберіганням зазначеними особами військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), яке спричинило їх втрату.
Йдеться про притягнення до адміністративної відповідальності за такими статтями КпАП: - стаття 210 «Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку»; - стаття 210-1 «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (за нею штрафують і посадовців підприємств та інших юросіб); - стаття 211 «Зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності».
Уповноважені посадові особи ТЦК та СП, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 КпАП, визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд. Суть порушення, яке має значення для справи, формулюється у протоколі про адміністративне правопорушення. Саме цей документ встановлює в чому таке полягає, тоді як суд, покликаний перевірити постанову, в якій відтворено з протоколу факт правопорушення, маючи повноваження щодо встановлення наявності / відсутності вини особи у скоєному.
Враховуючи вищевикладене, суд зауважує на невідповідність фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення №102 від 28.01.2026 року та в спірній постанові. Зазначена неузгодженість породжує обґрунтований сумнів щодо наявності та достовірності доказів, на підставі яких особа, яка складала протокол, дійшла висновку про вчинення правопорушення.
Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 КАС України.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Частиною 2 ст. 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).
Відповідач своїм процесуальним правом подати відзив не скористався, будь-яких доказів на підтвердження правомірності винесення протоколу №102 від 28.01.2026 та постанови №161 від 10.02.2026 суду не надав. 
Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.
Враховуючи встановлені недоліки, належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 , є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст.241-246 КАС України, суд
вирішив
Позов задовольнити.
Скасувати постанову №161 від 10.02.2026, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. 00 коп., провадження у справі закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 665 грн. 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок).
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Суддя В. В. Кокорєв