Справа №: 343/2019/25 
Провадження №: 2/343/124/26 

Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в режимі відеоконференції з представниками сторін цивільну справу № 343/2019/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" про визнання недійсними договору про відкриття кредитної лінії та додаткової угоди,
за участю: представника позивача-відповідача - адвоката Савіська В.В.,
представника відповідача-позивача - адвоката Якименка Т.С.,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін за первісним та зустрічним позовом:
позивач за первісним позовом просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь загальну суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1402-4658 продукту "Credos" від 31.05.2024 у розмірі 57000,00 грн, з яких: 11400,00 грн - прострочена заборгованість кредитом; 45600,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками, та судові витрати в розмірі 2422,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.05.2024 ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1402-4658, який останній підписав за допомогою одноразового ідентифікатора А1106. Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати позичальнику кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту - 8000,00 гривень, строк кредитування - 365 днів, базовий період - 30 днів, знижена % ставка - 1,45 % в день, стандартна % ставка - 1,45 % в день користування кредитом. Також додатковою угодою № 1 від 04.06.2024 до договору про відкриття кредитної лінії № 1402-4658 від 31.05.2024 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 3400,00 грн. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного договору та додаткової угоди до нього на картковий рахунок, вказаний ним в особистому кабінеті, шляхом перерахування коштів на картку. Натомість позичальник порушив умови кредитного договору, не повернув у повному обсязі кредит та не виконав інші грошові зобов`язання, у зв`язку з чим у нього перед кредитодавцем станом на 19.09.2025 виникла заборгованість у розмірі 72198,50 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 11400,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами - 60798,50 гривень. Разом із тим, кредитодавець прийняв рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності та частково списати заборгованість за нарахованими процентами у загальній сумі 15198,50 грн, за умови погашення ним решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 57000,00 грн. Враховуючи вказане кредитодавець просить стягнути з ОСОБА_1 частину заборгованості в сумі 57000,00 грн, із яких: 11400,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 45600,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Пердставник ОСОБА_1 подав відзив на первісну позовну заяву, в якому зазначив, що його довіритель не може визнати, що вказані у позовній заяві суми надходили саме на його карту. Не може він визнати і факт підписання кредитного договору з використанням одноразового електронного підпису та факт ознайомлення з умовами договорів, оскільки у договорі та додатковій угоді відсутній номер мобільного телефону, куди б мали приходити смс-коди з одноразовими ідентифікаторами. Крім того позивач не надав докази: направлення примірників кредитних договорів на електронну адресу ОСОБА_1 та/або ознайомлення з ними на сайті фанансової установи; направлення на мобільний телефон комбінацій цифр НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ; введення цим комбінацій у спеціальне поле в договорі та/або іншим чином; фото його довірителя та копій його документів, які зазвичай роблять працівники банків перед тим, як укласти договір у сфері надання фінансових послуг. 
Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , із урахуванням зменшених позовних вимог, просить визнати недійсними договір про відкриття кредитної лінії № 1402-4658 продукту "Credos" від 31.05.2024 та додаткову угоду від 04.06.2024 до договору про відкриття кредитної лінії № 1402-4658.
Позовні вимоги, окрім викладених у відзиві на первісну позовну заяву обставин, мотивує тим, що розмір процентної ставки та період її нарахування (365 днів) є явно несправедливими і суперечать Закону України "Про захист прав споживачів". Договір та додаткова угода до нього не містять усіх істотних умов (номер телефону, на який слід було направляти смс-код (одноразовий електронний підпис), а тому суперечать цивільному та банківському законодавству України.
Представник ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просив відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 про визнання недійсними кредитного договору та додаткової угоди. Свою позицію мотивував тим, що договір про відкриття кредитної лінії між сторонами укладено в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" та відповідно до Правил відкриття кредитної лінії. Під час укладення договору ОСОБА_1 використав систему BankID НБУ, яка забезпечує передачу персональних даних користувачів від банку, в якому відкрито рахунок, до суб`єкта, який надає користувачу послугу. Без уведення ОСОБА_1 логіна та паролю в інтеренет-банкінгу, де він обслуговується, здійснення його ідентифікації, передання ним та отримання кредитодавцем персональних даних з метою укладення договору є неможливим. У свою чергу матеріали справи не містять доказів щодо протиправних дій третіх осіб у відношенні до позивача за первісним позовом та незаконним заволодінням персональними даними ОСОБА_1 . Щодо перерахування кредитних коштів, то таке мало місце відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства на номер особистого електронного платіжного засобу позичальника НОМЕР_3 . Факт перерахування на належну ОСОБА_1 платіжну картку кредитних коштів підтверджується відповдними повідомленнями з АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Щодо підписання кредитного договору, то порядок його підписання погоджений між сторонами та визначений відповідно до вимог Закону України "Про електронну комерцію". Звернув також увагу, що ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метогю ухилення від виконання зобов`язань є неприпустимим. 
Представник позивача-відповідача - адвокат Савіський В.В., який брав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, підтримав вимоги первісного позову. Щодо зустрічного позову, то вважає, що такий не підлягає до задоволення, оскільки у матеріалах справи наявні докази, які підтверджують як факт укладення кредитного договору та угоди до нього, так і факт отримання кредитних коштів за ними. ОСОБА_1 , будучи активним користувачем послуг, які надаються їхнім товаристом (ними укладено біля 7-8 кредитних договорів), через свій зареєстрований кабінет на їхньому сайті звернувся до ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", пройшов ідентифікацію, вказавши свій номер телефону та інші необхідні дані, підписав договір, ознайомившись з його умовами та погодившись з ними, й отримав кошти за ним. Після укладення договору кредитодавець накладає свій електронний підпис, що унеможливлює в подальшому внесення змін до нього. Ініціатором зустрічного позову не надано жодного доказу, який би давав підстави для визнання кредитного договору та угоди до нього недійсними. Також звернув увагу, що неукладений договір не може бути визнаний недійсним, однак представник відповідача-позивача, заперечуючи факт укладення (підписання) кредитного договору та додаткої угоди до нього, просить визнати їх недійсними, що не відповідає положенням ст. 215 ЦК України. Вказівка на номер телефону позичальника у кредитному договорі не є обов`язковою умовою договору та відповідно не може бути підставою визнання його недійсним. Номер мобільного телефону позичальника, на який направлялись відповідні повідомлення, вказаний ним в електронному кабінеті та інформація про нього зазначена ним у відзиві на зустрічний позов.
Представник відповідача-позивача - адвокат Якименко Т.С., який брав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, визнав первісний позов частково в частині отримання кредитних коштів. Однак не визнав, що мало місце укладення кредитного договору та додаткової угоди до нього, оскільки ідентифікація позичальника не свідчить про отриманняним кредитного договору з додатковою угодою та ознайомлення з їх змістом та умовами. У матеріалах справи відсутні докази направлення кредитного договору його довірителю, направлення йому смс-кодів для підписання правочинів, не доведено неможливість зміни їх умов в подальшому. Також просив урахувати, що нараховані проценти не відповідають принципам співмірності, є несправедливими та спрямовані на збагачення однієї сторони за рахунок іншої. Якщо суд усе таки прийде до переконання, що підписання спірного договору та угоди до нього мало місце, просить стягнути тільки тіло кредиту, оскільки проценти нараховані неспівмірні та протягом значного проміжку часу, що суперечить вимогам Закону України "Про споживче кредитування". Крім того, факт отримання коштів не підтверджує факт прийнятття будь-яких умов.
Спір між сторонами не вирішений.
Заяви та клопотання сторін за первісним та зустрічним позовами, процесуальні дії у справі:
16 жовтня 2025 року представник ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" у системі "Електронний суд" сформував позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 
Згідно із ухвалою від 20 жовтня 2025 року, суд відкрив провадження у справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та викликом їх у судове засідання.
05 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Якименко Т.М. у системі "Електронний суд" сформував відзив на позовну заяву ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", у якому серед іншого клопотав про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, заперечив проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, просив зобов`язати ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" надати письмові відповіді на запитання, призначити судову експертизу комп`ютерної техніки і програмних продуктів/електронних комунікацій. Одним із додатків відзиву на позов слугувала зустрічна позовна заява, яка, згідно з актом від 05.11.2025, зареєстрована як окркемий документ, на який заводиться обліково-статистична картка на циільну справу для вирішення питання про об`єднання (спільного розгляду) з первісним позовом.
Згідно з ухвалою від 06.11.2025, суд задоволив клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка Т.С. про участь у всіх судових засіданнях у режимі відеоконференції. 
10 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Якименко Т.С. у системі "Електронний суд" сформував клопотання про витребування доказів.
11 листопада 2025 року представник ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" - адвокат Савісько В.В. сформував заяву про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду.
Згідно із ухвалою від 12.11.2025, суд прийняв до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" про визнання недійсними (неукладеними) договір про відкриття кредитної лінії та додаткової угоди з первісним позовом ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та об`єднав вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом; перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче судове засідання; витребував у ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" за клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка Т.С. докази; задоволив клопотання ОСОБА_1 про зобов`язання ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" надати відповідь на поставленні питання в порядку ст. 93 ЦПК України.
24 листопада 2025 року від представника ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" - адвоката Савіська В.В. надійшла заява з додатками на виконання ухвали по справі.
25 листопада 2025 року представник ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" - адвокат Савісько В.В. у системі "Електронний суд" сформував заяву про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, яку суд задоволив, про що постановив ухвалу від 26.11.2025.
27 листопада 2025 року від представника ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" - адвоката Савіська В.В. надійшли клопотання про витребування доказів, заява про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви та відзиву на первісний позов, відповіді на питання та відзив на зустрічну позовну заяву.
Згідно з ухвалою від 02.12.2025, суд у задоволенні заяви позивача-відповідача про залишення зустрічної позовної заяви та відзиву на первісну позовну заяву без розгляду відмовив.
09 грудня 2025 року представник відповідача - позивача у системі "Електронний суд" сформував клопотання про витребування доказів.
Згідно з ухвалою від 09.12.2025, суд клопотання представника позивача-відповідача про витребування доказів та про залишення зустрічної позовної заяви без руху задоволив, інформацію витребував, зустрічну позовну заяву залишив без руху. 
14 грудня 2025 року представник відповідача - позивача у системі "Електронний суд" сформував заяву на усунення недоліків зустрічної позовної заяви, у зв`язку з чим суд 15.12.2025 постановив ухвалу про продовження розгляду зустрічної позовної заяви.
09 березня 2026 року з АТ "УНІВЕРСАЛБАНК" щодо ухвали від 09.12.2025 надійшла інформація.
10 березня 2026 року суд постановив ухвалу про витребування доказів за клопотанням представника позивача-відповідача з урахуванням отриманої інформації та уточнення даних щодо її витребування.
18 березня 2026 року у електронному вигляді та 30 березня 2026 року у паперовому варіанті на адресу суду поступили витребовувані докази.
Згідно з ухвалами від 16.04.2026, суд відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи комп`ютерної техніки і програмних продуктів, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.
В судовому засіданні 07.05.2026 суд заслухав вступне слово представників, дослідив письмові докази та після судових дебатів перейшов до стадії ухвалення судового рішення, проголошення якого призначив на 13.05.2026 о 13:00 год.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:
як установив суд із матеріалів справи, 31.05.2024 ОСОБА_1 із метою отримання від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» фінансових послуг ідентифікувався та пройшов верифікацію через систему BankID НБУ, про що свідчать повідомлення АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-11422 від 02.04.2026, № БТ/Е-11680 від 03.04.2026, відповідно до яких станом на 31.05.2024 ОСОБА_1 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» здійснювалося розпорядження серез систему BankID НБУ щодо передачі своїх персональних даних на підтвердження належної дистанційної ідентифікації за ініціативою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Використовувалися такі ідентифікуючі дані: ПІБ ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 . Разом із цими даними надається доступ до номера телефону, електронної адреси, паспортних даних (т. 2 а.с. 29, 30). На підтвердження отримання доступу до паспортних даних ОСОБА_1 позивач-відповідач надав відповідні фотосвітлини паспорта громадянина України (т. 1 а.с. 132-134). Доказів на підтвердження отримання доступу до персональних даних не за ініціативною відповідача-позивача чи заволодіння такими третіми особами матеріали справи не містять.
Після ідентифікації та верифікації ОСОБА_1 31.05.2024 ознайомився з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту "Credоs", які визначають порядок і умови відкриття в ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" кредитної лінії, права та обов`язки сторін, а також містять іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору, які позичальник підписав одноразовим ідентифікатором А1106 (т. 1 а.с. 21-28).
Після ознайомлення з основними умовами кредитування, ОСОБА_1 уклав із ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" в електронному вигляді договір про відкриття кредитної лінії № 1402-4658 продукту "Credоs", за умовами якого сторони погодили, що кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором (п. 2.2). Загальний розмір кредиту 8000,00 грн (п. 4.1). Дата надання/видачі кредиту - 31.05.2024 (п. 4.2). Кредитодавець протягом строку дії цього договору в односторонньому порядку має право проінформувати позичальника про наявність у нього можливості збільшити розмір кредиту, що надається позичальнику за цим договором, та збільшити строк кредитування ...(п. 4.3). Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної в п. 4.1 цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (п. 4.6). Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту, тип процентної ставки - фіксована (п. 4.7). Базовий період складає 30 календарних днів (п. 4.8). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до фактичного повернення всієї суми кредиту, за такою ставкою: стандартна процентна ставка - 1,45 % за кожен день користування кредитом... (п. 4.10). Строк кредитування 365 днів. Дата повернення кредиту 30.05.2025 (п. 4.13). Позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі у разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити кредитодавця до закінчення вказаних 14 календарних днів.... (п. 6.9). Кредитний договір позичальник підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором НОМЕР_1 . Також ОСОБА_1 указав свої паспортні дані, РНОКПП, електронну адресу для обміну документами та дані номера особистого електронного платіжного засобу НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 11-20).
Під час укладення кредитного договору ОСОБА_1 ознайомився із загальною вартістю кредиту та реальної річної процентної ставки за договором № 1402-4658, про що свідчать відповідні Графіки платежів за вказаним договором, які останній підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А1106 (т. 1 а.с. 29).
04 червня 2024 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" в електронному вигляді додаткову угоду з додатками до договору про відкриття кредитної лінії № 1402-4658 з додатками, за умовами якої кредитодавець зобов`язався надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 3400,00 грн (п. 2.1). З урахуванням продовження строку кредитування, строк, на який надається кредит, становить 369 днів (п. 2.5). Денна процентна ставка складає 1,45 % (п. 4). Орієнтована загальна вартість наданого кредиту за час з моменту укладення додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування ... становить 72198,50 грн (п. 3). Додаткову угоду з додатком відповідач підписав за допомогою одноразового ідентифікатора А4142 (т. 1 а.с. 32 звор. - 34).
Позивач-відповідач долучив до матеріалів справи USB-носій 8 GB, на якому міститься електронний варіант договору про відкриття кредитної лінії № 1402-4658 продукту Credos від 31.05.2024 з додатками, які є його невід`ємною частиною та складають єдине ціле, а саме: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Таблиця обчислення загальної вартоcті кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного Банку України, а також Додаткова угода до договору про відкриття кредитної лінії № 1402-4658 від 04.06.2024 з додатком, який є невід`ємною частиною та складають з нею єдине ціле - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором ((Графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного Банку України. На вказані документи відповідно 31.05.2024 та 04.06.2024 накладено електронний підпис кредитовця (т. 1 а.с. 142).
Заперечуючи факт ознайомлення з умовами договору і додаткової угоди та їх підписання, відповідач-позивач не надав будь-яких доказів. Натомість позивач-відповідач указав, що на виконання вимог п. 3.12 договору кредитодавець надіслав позичальнику підписаний договір у особистий кабінет позичальника та на його електронну адресу rjaremko8@gmail.com, а також направив одноразові ідентифікатори на номер телефону ОСОБА_1 НОМЕР_5 , на підтвердження чого надав Моніторинги дій користувача в Інформаційно-телекомунікаційній системі з лог-файлами щодо змісту смс-повідомлень, направлених на мобільний номер позичальника, та витяги з Інформаційно-телекомунікаційної системи щодо відправки та введення клієнтом ОСОБА_1 електронного підпису одноразовими ідентифікаторами (т. 1 а.с. 135-138), які відображають всю хронологію дій позичальника від входу на сайт кредитодавця до перерахування коштів. 
На підтвердження перерахування кредитних коштів за допомогою системи LIQPAY позивач надав квитанції від АТ "КБ "ПриватБанк", довідку та повідомлення АТ "КБ "ПриватБанк", в яких вказано, що за допомогою вказаної системи 31.05.2024 та 04.06.2024 на підставі договору № 1402-4658 від 31.05.2024 перераховано відповідно 8000,00 грн та 3400,00 грн на картку № НОМЕР_6 (т. 1 а.с. 30, 31, 35, 129, 130), що склало загальну суму 11400,00 грн.
Згідно з повідомленнями АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-1712 від 19.12.2026, БТ/Е-8305 від 18.03.2026, № БТ/Е-11680 від 03.04.2026, здійснені транзакції 31.05.2024 на суму 8000,00 грн та 04.06.2024 на суму 3400,00 грн на банківську картку НОМЕР_7 , яка належить ОСОБА_1 , були успішні (т. 2 а.с. 1, 10, 20). Підтвердженням зарахування вказаних коштів на належний відповідачу-позивачу рахунок слугує виписка руху коштів по картці від 04.03.2026 (т. 2 а.с. 12-18, 21-27, 33-38). 
Згідно із розрахунком заборгованості за договором № 1402-4658 від 31.05.2024 станом на 19.09.2025, загальна заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором становить 72198,50 грн, з яких основний борг - 11400,00 гривень, залишок відсотків - 60789,50 грн. Проценти нараховувались із 31.05.2024 до 03.06.2025, процентна ставка складала 1,45 %, з 04.06.2025 до 19.09.2025 проценти не нараховувались, тобто проценти нараховувались у межах строку дії договору (369 днів) (т. 1 а.с. 36-41). Суд звертає увагу на те, що орієнтована загальна вартість наданого кредиту у додатковій угоді (п. 3) визначена саме в розмірі 72198,50 грн.
Як указав у первісній позовній заяві представник ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", кредитодавець прийняв рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості за процентами в сумі 15198,50 грн за умови погашення останнім заборгованості за кредитним договором у розмірі 57000,00 грн. На підтвердження можливості застосування умов лояльності до первісної позовної заяви долучено Правила акції під умовною назвою "Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості" для споживачів фінансових послуг ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (т. 1 а.с. 42-44).
Враховуючи зазначене, кредитодавець просить стягнути з позичальника загальну суму заборгованості за кредитним договором, а саме: прострочену заборгованість за кредитом - 11400,00 грн, прострочену заборгованість за нарахованими відсотками - 45600,00 грн, що разом становить 57000,00 грн.
Таким чином, між сторонами за первісним позовом виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення відповідачем-позивачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача-відповідача. У свою чергу сторона відповідача-позивача за зустрічним позовом уважає, що є підстави для визнання договору та додаткової угоди до нього недійсними, у зв`язку з визначеними в них несправедливими умовами в частині нарахування процентів, а також заперечує факт підписання (укладення) договору та додатковї угоди, а відповідно і наявність підстав для стягнення процентів. 
Оцінка суду та норми права, які застосував суд:
вислухавши представників сторін за первісним та зустрічним позовами, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог та заперечень, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов таких висновків.
Щодо визнання кредитного договору та додаткової угоди до нього недійсними, суд зазначає таке.
ОСОБА_1 заявив зустрічний позов про визнання недійсними (неукладеними) договору про відкриття кредитної лінії та Додаткової угоди. Надалі він зменшив обсяг позовних вимог за зустрічним позовом і просив виключити із прохальної частини зустрічного позову слова "неукладеним", "неукладеною". Тому суд дає оцінку вимогам щодо недійсності правочинів.
Відповідач-позивач за зустрічним позовом вважає, що договір про відкриття кредитної лінії та додаткова угода до нього є недійсними, оскільки їх умови є несправедливими, так як процентна ставка є надмірно високою та розрахованою за значний проміжок часу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 2015 ЦК України). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (див. постанову Верховного Суду по справі № 463/2891/21 від 21 червня 2023 року) .
Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» , продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача. Дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки.
У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341 цс 15 Верховний Суд України наголосив, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.
Перед укладенням кредитного договору відповідач-позивач за зустрічним позовом ознайомився із основними умовами кредитування в ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», після чого уклав договір про відкриття кредитної лінії № 1402-4658 від 31.05.2024, додаток якого містить відомості як про загальну вартість кредиту для споживача, так і про реальну річну ставку. У вказаних документах інформація про умови надання кредиту є чіткими, зрозумілими, структурованими та детальними. Стандартна процентна ставка визначена в розмірі 1,45 % за кожен день користування кредитом, що не суперечило чинним на дату укладення договору вимогам Закону України «Про споживче кредитування». На таких же умовах щодо денної процентної ставки ОСОБА_1 підписує 04.06.2024 і додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1402-4658 від 31.05.2024. Тобто споживач пристав на умови кредитодавця, а в разі незгоди з умовами кредитного договору та додаткової угоди до нього, відповідач-позивач не скористатися своїм правом, передбаченим ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», на відмову від договору протягом 14 календарних днів, з дня укладення договору без пояснення причин. Натомість поставив питання про недійсність кредитного договору та додаткової угоди до нього лише після звернення до суду кредитора про стягнення заборгованості.
Посилання ОСОБА_1 на недійсність кредитного договору з підстав недоведеності факту особистого підписання ним договору (введення одноразового ідентифікатора), направлення йому його копії суд оцінює критично та відхиляє з огляду на таке.
Сам по собі факт заперечення відповідачем-позивачем вчинення дій щодо акцептування умов договору не є безумовним доказом відсутності волевиявлення на укладення правочину, враховуючи, що описані вище докази свідчать про дотримання кредитовцем встановленої процедури укладення електронного договору. Відповідно до положень законодаства про електронну комерцію, зміст якого описано нище, електронний договір може укладатися шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається на зазначений особою номер телефону при ідентифікації на сайті кредитодавця, а введення такого ідентифікатора є підтвердженням прийняття умов договору. Водночас, заперечння факту введення відповідного коду без надання належних доказів неправомірного використання персональних даних, втрати доступу до телефону чи інших обставин, які б свідчили про укладення договру стороньою особою, не спростовує належності вчинених дій відповідачу-позивачу. Зазначення ОСОБА_1 про відсутність доказів направлення йому копії договору також не свідчить про недійсність договору, укладеного в електронній формі, за умови погодження його істотних умов в електронній системі кредитодавця. Внесення ж у подальшому змін у такий договір спростовано накладенням на його примірник електронного підпису останнім з відміткою про конкретний час такого підписання, що відображено на наданому суду електронному примірнику кредитного договору та додаткової угоди, які досліджені в судовому засіданні з участю сторін. Крім того, користування кредитними коштами, відсутність своєчасних заперечень після отримання грошових коштів, а також невчинення відповідачем-позивачем дій щодо негайого повідомлення про можливе протиправне оформлення кредиту, узгоджується з поведінкою особи, обізнаної про укладення договру, та суперечить доводам про відсутність волевиявлення.
Зазначене у сукупності свідчить про безпідставність зустрічної позовної вимоги про визнання кредитного договору та додаткової угоди до нього недійсними та є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову через його необґрунтованість.
Щодо стягнення заборгованості за спірним кредитним договором, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18), від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20 (провадження № 61-6379св21).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
У постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 суд дійшов висновку, що без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі
Про можливість укладення договору вищевказаним способом вказано і в постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19.
У постанові Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 545/1750/21 зазначено, що, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису всіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Для укладення електронного кредитного договору особі необхідно пройти ідентифікацію та зробити електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти, або в застосунку «Приват24».
З урахуванням указаного вище, зважаючи на надані позивачем-відповідачем докази, суд установив, що ОСОБА_1 та ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" 30.10.2024 уклали договір про відкриття кредитної лінії № 1402-4658, а 04.06.2024 - додаткову угоду до нього, які сторони підписали електронними підписами, за умовами яких ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" надало відповідачу-позивачу кредит у загальному розмірі 11400,00 грн строком на 369 днів із визначеним розміром процентної ставки.
Підписавши кредитний договір та додаткову угоду до нього, а також графіки платежів за укладеними договорами за допомогою одноразового ідентифікатора, а кредитодавець - за допомогою електронного кваліфікованого підпису, відповідач-позивач посвідчив свою обізнаність та згоду з умовами договорів, правочини вчинено в формі, встановленій законом та були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, а саме отримання кредитних коштів.
Під час розгляду справи представник відповідача-позивача не заперечив факт отримання його довірителем кредитних коштів на загальну суму 11400,00 грн, визнавши позовні вимоги за первісним позовом у частині заборгованості за тілом кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Під час розгляду справи доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідач-позивач суду не надав, навпаки його пердставник підтвердив отримання кредитних коштів, що також підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, які описані вище, та що такі не повернув, тому суд уважає, що позивач-відповідач підставно заявляє до стягнення заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11400,00 грн
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" нарахувало проценти позичальнику за користування кредитними коштами на загальну суму 60798,50 грн. Проценти нараховувались за період із 31.05.2024 до 03.06.2025 за процентною ставкою 1,45 %, а з 04.06.2026 до 19.09.2025 проценти не нараховувались. Тобто проценти нараховувались у межах строку дії договору (369 днів). Однак до стягнення позивач-відповідач заявив тільки 45600,00 грн заборгованості за нарахованими відсотками, зіславшись на застосування щодо позичальника програми лояльності.
Проте суд звертає увагу на те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року, денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.
Шляхом проведення арифметичних розрахунків та з огляду на вказані вище норми законодавства, суд перевірив нараховану та заявлену до стягнення суму заборгованості за несплаченими процентами та встановив таке.
За період із 31.05.2024 до 20.08.2024 кредитодавець застосував відсоткову ставку в розмірі 1,45 %, що визначено умовам спірного договору та не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Тобто за цей період підставно нараховано 13357,40 грн заборгованості за процентами (8000,00 грн * 1,45 % * 4 дні + 11400,00 грн * 1,45 %*78 днів).
Позивач-відповідач і за період із 21.08.2024 до 03.06.2025 (287 днів) продовжував нараховувати відсотки в розмірі 1,45 %, проте з 21.08.2024 в силу вимог п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" він мав право застосовувати за такий період відсоткову ставку в розмірі не більше 1 % в день. Тому за вказаний період сума нарахованих відсотків могла складати не більше 32718,00 грн (11400,00 грн (тіло кредиту) * 1 % * 287 дні), а не 47441,10 грн (11400,00 грн * 1,45 % * 287 днів), які нарахував за вказаний період ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (60798,50 грн (сума заборгованості за процентами станом на 03.06.2025)- 13357,40 грн (сума заборгованості за процентами станом на 20.08.2024)).
З урахуванням вказаного вище загальний розмір заборгованості за несплаченими процентами міг складати не більше 46075,40 грн, з яких: 13357,40 грн, які нараховані станом на 20.08.2024, та 32718,00 грн - за період із 21.08.2024 до 03.06.2025, а не 50798,50 грн, про що вказано у розрахунку позивача-відповідача.
Водночас до стягнення позивач заявив 45600,00 грн заборгованості за нарахованими процентами, що є його правом, і заявлена до стягнення сума не виходить за гранично допустимий розмір нарахування відсотків за умовами договору та з огляду на чинні законодавчі норми.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» , продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Водночас, як суд уже зазначав вище, дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого невиконання умов договору або визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки.
Уклавши спірний договір та додаткову угоду, відповідач-позивач підтвердив, що він ознайомлений з умовами Договору, повністю розуміє їх, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись своїх обов`язків та виконувати їх.
Розмір відсотків за користування кредитними коштами та строки кредиту сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому в статті 627 ЦК України.
Відповідач-позивач, укладаючи кредитний договір, мав можливість самостійно обрати фінансову установу для отримання кредиту, оцінити запропоновані умови кредитування та зважити на можливість їх виконання з огляду на своє фінансове становище. Крім того, він мав право відмовитися від договору протягом 14 днів з дня його укладення без пояснення причин, у тому числі в разі отримання грошових коштів, однак таким правом не скористався, а навпаки надалі уклав додаткову угоду до нього, отримавши додатково кошти на тих же умовах та продовживши строк кредитування. 
За таких обставин відсутні підстави вважати, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.
У пункті 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
У пункті 5 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів» вказано, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Отже, наведене передбачає право суду зменшити розмір заборгованості за тими процентами, які нараховуються як міра відповідальності за неналежне виконання позичальником обов`язку щодо своєчасного повернення отриманих у кредит грошових коштів.
Однак у спірному випадку позивач-відповідач вимогу про стягнення процентів, що нараховуються за прострочення виконання грошових зобов`язань, не заявляв, а лише просив, окрім тіла кредиту, стягнути проценти за правомірне користування кредитними коштами. Із вимогами про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем-позивачем умов договору про відкриття кредитної лінії ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не зверталося.
Виходячи з наведеного, позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 45600,00 грн підлягають до задоволення.
З урахуванням установлених вище обставин, суд виснує, що відповідач-позивач ОСОБА_1 істотно порушив умови договору про відкриття кредитної лінії № 1402-4658 від 31.05.2024, не погасив заборгованість, проценти не сплатив, та вважає, що з нього на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 57000,00 грн, із яких: 11400,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 45600,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а позовні вимоги за первісним позовом задоволити.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, ч. 3 ст. 2 ЦПК України та ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії" (рішення від 21.01.1999), зокрема, зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому, за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не вважає за необхідне давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у даній справі.
Розподіл судових витрат:
до судових витрат, які позивач-відповідач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору в розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 10).
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача-позивача на користь позивача-відповідача підлягає до стягнення 2662,40 грн сплаченого судового збору. Про стягнення інших витрат ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не заявлено. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову, підстав для вирішення понесених витрат відповідачем-позивачем нема.
На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1402-4658 від 31 травня 2024 року у розмірі 57000,00 (п`ятдесят сім тисяч) гривень, із яких: 11400,00 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 45600,00 гривень - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також сплачений судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок. 
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" про визнання недійсними договору про відкриття кредитної лінії та додаткової угоди відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Позивач-відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", що знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598.
Відповідач-позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя С.М.Монташевич