П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7778/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Драновський Я.В. 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
01 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Гонтарука В. М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області звернулось до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови від 21.04.2026 ВП №79493049 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2026 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2026 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено останню до розгляду у відкритому судовому засіданні.
На визначену дату, сторони явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи викладене, а також те, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження ВП № 79493049 з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду, виданого 30.10.2025 у справі № 560/17565/24, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.09.2024 № ХС 50247 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
03.11.2025 на підставі заяви стягувача державним виконавцем відкрите виконавче провадження ВП № 79493049, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 
Постанову про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та відома за вих. №11892.
07.01.2026 на адресу відповідача надійшла відповідь пенсійного органу від 15.12.2025 за №2200-0902-8/94323 (з додатками) про те, що на виконання рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснено з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022 перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.09.2024 №ХС50247.
У січні 2026 року стягувач повторно звернувся до виконавця із заявою, у якій повідомив, що рішення суду залишається невиконаним, оскільки перерахунок проведений з обмеженням пенсії максимальним розміром.
15.01.2026 державним виконавцем складений акт, яким встановлено, що перерахунок пенсії стягувача з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022 було здійснено з урахуванням максимального розміру, що підтверджується наданими до листа пенсійного органу протоколами перерахунків. 
15.01.2026 державним виконавцем прийнято постанову про накладення на боржника штрафу 5100 грн за невиконання рішення суду.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.02.2026 у справі №560/1516/26 у задоволені позову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за №79493049 від 15.01.2026 відмовлено.
04.03.2026 на адресу боржника, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в порядку статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем направлено вимогу державного виконавця, якою зобов`язано боржника виконати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/3484/25 з наданням підтверджуючих документів.
20.04.2026 на адресу відповідача надійшла відповідь боржника на вимогу державного виконавця від 04.03.2026 з якої встановлено те, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/17565/24 не виконано.
Оскільки станом на 21.04.2026 рішення суду не було виконаним, державним виконавцем винесено постанову від 21.04.2026 ВП №79493049 про накладення штрафу на боржника у розмірі 10200,00 грн.
Позивач, вважаючи постанову від 21.04.2026 ВП №79493049 протиправною, звернувся з позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Колегія суддів, надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, виходить з наступного.
Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII.
Згідно з статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів.
Приписами пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з частиною 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження").
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії визначена положеннями статті 75 Закону України "Про виконавче провадження".
Аналіз зазначених правових норм вказує на те, що невиконання боржником рішення суду без поважних причин тягне за собою наслідки, в числі яких накладення штрафу.
Відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає виконанню у встановлений законом строк, а виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Як достеменно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022 були проведені перерахунки пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.09.2024 № ХС 50247 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зі змісту протоколів перерахунків, вчинених з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, встановлено, що усі ці перерахунки проведені 17.11.2025 та з обмеженням максимального розміру пенсії стягувача.
Так, розмір пенсії після перерахунку станом на 01.02.2020 склав 24948,61 грн, 01.02.2021 - 24948,61 грн, з 01.02.2022 - 24948,61 грн.
Пенсійний орган зазначив, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 уже було нараховано пенсію у розмірі 24948,61 грн, розраховану на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.11.2021 у справі №560/9330/21, відповідно, на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.02.2025 у справі №560/17565/24 доплата відсутня.
При цьому, суд першої інстанції доцільно відзначив, що у рішеннях Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.05.2024 у справі №560/4930/24, від 21.08.2023 у справі №560/13563/23, від 02.02.2023 у справі №560/11726/22, від 19.11.2021 у справі №560/9330/21 вже визнавалось протиправним застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.
Зважаючи на зазначене, до стягувача не повинно було застосовуватись обмеження пенсії максимальним розміром при перерахунках її у подальшому, а також при нарахуванні і виплаті пенсії за поточні періоди. Висновки судів щодо безпідставного обмеження пенсії максимальним розміром, відображені у відповідних рішеннях, є обов`язковими не лише в межах виконання таких рішень, але і під час виникнення/існування інших правовідносин, які пов`язані з пенсійним забезпеченням особи, включаючи подальші перерахунки пенсії.
Висновки суду у рішенні від 24.02.2025 у справі №560/17565/24 про передчасність позовних вимог щодо оскарження обмеження пенсії максимальним розміром, не можуть тлумачитись пенсійним органом на власний розсуд як підтвердження правомірності застосування такого обмеження. Передчасність вимог означає лише відсутність на той момент факту перерахунку з обмеженням розміру виплати, але не надає пенсійному органу право в черговий раз вчиняти визнані судом раніше протиправними дії.
Окрім того, згідно матеріалів справи, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.02.2026 у справі №560/1516/26, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2026, встановлена правомірність накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду.
Тобто, зазначеними судовими рішеннями встановлена правомірність накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.02.2025 №560/17565/24.
Разом з тим, в процесі судового розгляду будь-яких інших доказів виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/17565/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не надало ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції
Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець правомірно прийняв постанову про накладення на пенсійний орган штрафу в розмірі 10200,00 грн за повторне невиконання рішення суду, тому у задоволенні позову слід відмовити.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Моніч Б.С.