П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/12038/25	

Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н.В.
Дата і місце ухвалення: 07.01.2026р., м. Миколаїв 

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів : Тарновецького І.І.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення, - 

В С Т А Н О В И В :
В листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_4 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 07 квітня 2017 року та з 23 серпня 2017 року по 01 березня 2018 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 07 квітня 2017 року та з 23 серпня 2017 року по 01 березня 2018 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07 квітня 2017 року по 23 серпня 2017 року із урахуванням базового місяця січень 2008 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07 квітня 2017 року по 23 серпня 2017 року із урахуванням базового місяця січень 2008 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації в розмірі 4078,29 грн за кожний місяць за період з 01 березня 2018 року по 24 листопада 2022 року відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078;
- провести перерахунок та стягнути з військової частини НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 щомісячну індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 24 листопада 2022 року відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації в розмірі 4078,29 грн за кожний місяць за період з 24 листопада 2022 року по 01 січня 2023 року відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078;
- провести перерахунок та стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 щомісячну індексацію грошового забезпечення за період з 24 листопада 2022 року по 01 січня 2023 року відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року задоволено клопотання військової частини НОМЕР_3 про зупинення провадження у справі.
Зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п.3 ч.1 ст.236 КАС України - до набрання законної сили судовим рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №400/12064/25.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати ухвалу від 07.01.2026р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при постановленні спірної ухвали судом першої інстанції не враховано, що предметом спору у справі №400/12064/25 є питання щодо наявності правових підстав для здійснення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020р. по 24.11.2022р. А відтак, за твердженнями апелянта, незрозумілою є позиція суду щодо відмови у розгляді вимог ОСОБА_1 , заявлених до військової частини НОМЕР_3 за період з 01.03.2018р. по 29.01.2020р.
Також, апелянт посилається на те, що при розгляді клопотання військової частини НОМЕР_3 про закриття провадження у справі судом першої інстанції не враховано сталу практику Верховного Суду з приводу наявності у військовослужбовців права на виплату індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по дату звільнення з військової служби або по дату підвищення посадових окладів за рішенням Уряду відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078. А відтак, судове рішення по справі №400/12064/25 жодним чином не впливає на питання щодо наявності/відсутності у позивача права на індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 29.01.2020р. по 24.11.2022р.
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що наразі існує численна судова практика щодо поєднання позовних вимог щодо перерахунку грошового забезпечення військовослужбовців та виплати індексації-різниці грошового забезпечення. Верховним Судом у жодній постанові не висловлено правової позиції з приводу того, що задоволення вимог щодо перерахунку грошового забезпечення будь-яким чином впливає на задоволення вимог щодо перерахунку індексації-різниці грошового забезпечення. 
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до ч.2 ст.312 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:
Зупинення провадження у справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.
Вирішуючи питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі з підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України, суд, з метою дотримання критеріїв законності та обґрунтованості судового рішення в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, повинен належним чином проаналізувати ймовірні наслідки ухвалення судом рішення за результатом розгляду справи, їхній взаємозв`язок із спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в адміністративній справі, підставами позову, і відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі щодо: а) неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; б) наявності зв`язку між очікуваним рішенням суду, ухваленим в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства та обставинами конкретної адміністративної справи.
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України, адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:
- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку іншого провадження;
- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.
Не існує об`єктивної неможливості розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (речення друге пункту 3 частини першої статті 236 КАС України).
Зупиняючи провадження у даній справі на підставі п.3 ч.1 ст.236 КАС України суд першої інстанції виходив з того, що у провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду знаходиться на розгляді одночасно адміністративна справа №400/12064/25, предметом спору у якій є питання щодо перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29 січня 2020 року. Суд зазначив, що за результатами розгляду справи №400/12064/25 за 2018-2022 роки у позивача може змінитися посадовий оклад та оклад за військовим званням, в результаті чого зміниться фіксована сума індексації (індексація-різниця).
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у справі виходячи з наступного.
Колегією суддів встановлено, що у справі №400/12064/25, яка наразі розглядається Миколаївським окружним адміністративним судом, ОСОБА_1 заявлено наступні позовні вимоги:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 у незастосуванні пункту 4 та решти положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, статті 9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. у справі №826/6453/18, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня календарного року з врахуванням підвищення прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) та всіх виплат, належних військовослужбовцю за період з 29 січня 2020 року по 24 листопада 2022 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), враховуючи грошову допомогу на оздоровлення за 2020, 2021, 2022 роки та матеріальну допомогу за 2020, 2021, 2022 роки для вирішення соціально - побутових питань із застосуванням пункту 4 та решти положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, статті 9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня календарного року з врахуванням підвищення прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» за період з 29 січня 2020 року по 24 листопада 2022 року, з урахуванням проведених раніше виплат.
Таким чином, у справі №400/12064/25 не вирішується питання щодо перерахунку посадового окладу та окладу за військовим званням позивача за 2018 рік, що може вплинути на розмір індексації-різниці грошового забезпечення, на обрахунок якої має значення збільшення грошового доходу ОСОБА_1 у березні 2018 року порівняно з його грошовим доходом у лютому 2018 року. 
Що ж до можливого збільшення посадового окладу ОСОБА_1 з 29.01.2020р. з врахуванням підвищення прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», то колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що вказана обставина не впливе на право позивача на отримання індексації-різниці, яке є спірним у даній справі, оскільки за змістом абзацу 6 пункту 5 Порядку №1078 індексація-різниця виплачується до наступного підвищення посадового окладу за рішенням Уряду чи до дня звільнення з військової частини, на що звернув увагу Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2025 року по справі №420/2653/24.
Колегія суддів звертає увагу, що у період з 01 березня 2018 року по 24 листопада 2022 року Урядового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців не відбулося, а перерахунок грошового забезпечення за рішенням суду жодним чином не впливає на нарахування індексації грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої індексації за кожний місяць за певний період відповідно до абзаців 3,4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що існує об`єктивна неможливість розгляду справи №400/12038/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №400/12064/25.
Статтею 320 КАС України передбачено право суду апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженю в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач 		А.В. Бойко	
Судді	  	І.І. Тарновецький   О.А. Шевчук