ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року	Львів	Справа № 460/11446/24 пров. № А/857/51931/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І., 
суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року (головуючий суддя Поліщук О.В., м.Рівне) у справі №460/11446/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
27.09.2024 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (відповідач), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.07.2024 № 43014/03-16 від про відмову позивачу в переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; зобов`язати відповідача перевести та виплачувати з 08.01.2024 позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Позов обґрунтовує тим, що з 21.12.2023, після досягнення віку 50 років, позивачу була призначена пенсія по інвалідності. В січні 2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Вказана заява за принципом екстериторіальності була скерована для розгляду до відповідача. Проте, рішенням від 15.01.2024 відповідач відмовив позивачу в переведенні на інший вид пенсії, мотивуючи це тим, що позивач не досяг визначеного статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» віку 55 років. Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач оскаржив його в судовому порядку. Так, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 у справі № 460/2701/24 визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 15.01.2024 про відмову в переведенні на інший вид пенсії, а також зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про переведення на інший вид пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні. На виконання рішення суду в справі № 460/2701/24, відповідач прийняв оскаржуване рішення від 29.07.2024 № 43014/03-16, яким повторно відмовив позивачу в переведенні на інший вид пенсії з тотожних мотивів, наведених у рішенні відповідача від 15.01.2024. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки у зв`язку з ухваленням Конституційним Судом України Рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020 було відновлено попередню редакцію статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка встановлює, зокрема, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, після досягнення віку 50 років. Більше того, протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу в переведені на інший вид пенсії у зв`язку з недосягненням віку 55 року вже була встановлення судовим рішенням у справі № 460/2701/24, яке набрало законної сили.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у перерахунку пенсії, винесене на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 по справі № 460/2701/24 та ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2024 по справі № 460/2701/24, від 29.07.2024 № 43014/03-16. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з 08.01.2024 перевести та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що з 01.01.2004 набрав чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який з вказаної дати є основним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду. Так, статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлені умови набуття особою права на пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, однією з яких є досягнення такою особою 55 років. Відповідач вказує, що на виконання Рівненського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 у справі № 460/2701/24 ним повторно розглянуто заяву позивача від 08.01.2024 про переведення на інший вид пенсії і у зв`язку з недосягненням останнім віку 55 років, що суперечить приписам статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», прийнято спірне рішення від 29.07.2024 № 43014/03-16 про відмову в задоволенні заяви позивача. Таким чином, відповідач стверджує, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 21.12.2023 призначена пенсія по інвалідності за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що стверджується рішенням про призначення пенсії від 02.01.2024 № 172050005497. Згідно з вказаним рішенням, загальний страховий стаж позивача становить 42 роки 07 місяців 13 днів.
08.01.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Вказана заява отримана пенсійним органом 08.01.2024 та зареєстрована за № 109.
На підставі пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, за принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії від 08.01.2024 за № 109 направлено для розгляду до відповідача.
Рішенням відповідача від 15.01.2024 за № 2863/03-16 відмовлено в задоволенні заяви позивача про переведення на інший вид пенсії у зв`язку з недосягненням віку 55 років, що суперечить приписам статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач оскаржив рішення відповідача від 15.01.2024 за № 2863/03-16 в судовому порядку.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 у справі № 460/2701/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118630186) позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15.01.2024 №2863/03-16 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших робот ах зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.01.2024 щодо переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків наведених у рішенні суду; в задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. Вказане судове рішення набрало законної сили 09.07.2024, після постановлення Восьмим апеляційним адміністративним судом ухвали від 09.07.2024 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/120284037) про повернення апеляційної скарги відповідача.
29.07.2024 відповідач прийняв рішення № 43014/03-16 про відмову у перерахунку пенсії, винесене на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 по справі № 460/2701/24 та ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2024 по справі № 460/2701/24. Згідно з вказаним рішенням позивачу відмовлено у переведені на інший вид пенсії - пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки позивач не досяг віку 55 років, що не відповідає приписам норми статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача від 29.07.2024 № 43014/03-16 та вважаючи його протиправним, звернувся до суду першої інстанції з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
З 01.04.1992 введено в дію в повному обсязі Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (Закон № 1788-XII). Згідно з Преамбулою, цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій; Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
З 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (Закон № 1058-IV). Згідно з Преамбулою, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Отже, гарантії конституційного права людини на соціальний захист передбачені в положеннях Закону № 1058-IV та Закону № 1788-XII.
Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.
Статтею 13 Закону № 1788-XII (в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII) було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.
Відтак, у статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII) було встановлено такий пенсійний вік: у пункті «б» для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.
Законом України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (Закон № 213-VIII) статтю 13 Закону № 1788-XII викладено в новій редакції, пунктом «б» якої, зокрема, передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, у Законі України № 213-VIII збережено пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті «б» - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).
Закон № 213-VIII набув чинності з 01.04.2015. 
Також, з 01.01.2004 набув чинності Закон № 1058-IV.
Пунктом 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV (в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII) встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Абзацом другим пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV (в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII) визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Після набуття чинності нормами Закону № 1058-IV правила призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком № 2 регламентувались пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII.
Такий стан правового регулювання існував до 11.10.2017 - дня набрання чинності нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII (Закон № 2148-VIII), яким текст Закону № 1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
При тому, Законом № 2148-VIII у новій редакції також викладений пункт 2 Розділу XV Закону № 1058-IV, згідно з яким пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Згідно абзацу першого пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (в редакції Закону № 2148-VIII), працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
В силу положень Закону № 2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.
Відтак, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції Закону № 213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV в редакції Закону № 2148-VIII.
Такий стан правового регулювання існував до ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Розділу I, пункту 2 Розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII.
Пунктом 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини цього Рішення Конституційного Суду України, стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам».
Конституційний Суд України у вищевказаному Рішенні зазначив, що вказаними положеннями Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років. Згідно зі статтею 13, частиною другою статті 14, пунктами «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VIII, у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію.
Проте, оспорюваними положеннями Закону № 213-VIII змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам. Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію. Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
Відтак, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином, стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність (пункт 4.4 Рішення).
З 23.01.2020 чинними є два закони, котрі одночасно і по-різному регламентують правила призначення пенсій за Списком № 2, а саме: пункт «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VIII, та пункт 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV в редакції Закону № 2148-VIII.
Положення зазначених нормативно-правових актів суперечать один одному.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
В рішенні у зразковій справі № 360/3611/20 Велика палата Верховного суду зазначила, що суперечність положень Закону № 1788-XII та Закону № 1058-IV в частині врегулювання питань призначення пенсій на пільгових умовах, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в межах цієї зразкової справи дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим для особи, а не Закону № 1058-ІV.
Відносно обставин, що розглядаються у цій справі, означені закони містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який становить 50 років за пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII та 55 років відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV в редакції Закону № 2148-VIII, який є чинним та неконституційним не визнавався та, на думку відповідача, є таким, що підлягає застосуванню при вирішенні питання про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки є таким, що прийнятий у часі пізніше.
Вирішуючи питання щодо того, норми якого саме закону - Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII чи Закону № 1058-ІV в редакції Закону № 2148-VIII підлягають застосуванню у даному випадку, суд зважає на вищенаведені приписи пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, якою чітко визначено, що застосуванню підлягає, зокрема, стаття 13 Закону України № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах.
Отже, визначальним у цьому випадку є з`ясування обставин щодо того, чи працювала особа, яка звертається з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на посадах, визначених у нормах статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VIII), саме до 01.04.2015, і у разі якщо так, то при вирішенні питання про призначенні такій особі пільгової пенсії слід керуватися саме статтею 13 Закону № 1788-XII (в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VIII).
Таким чином, якщо особа, яка звертається з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, працювала на посадах, передбачених Списком № 2 до 01.04.2015, то підлягають застосуванню норми статті 13 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
Проте, якщо особа набула пільговий стаж за Списком № 2 після 01.04.2015, то при призначенні такій особі пенсії необхідно керуватися нормами статті 114 Закону № 1058-ІV в редакції Закону № 2148-VIII.
Аналогічної ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 16.06.2025 у справі № 200/4104/24 (адміністративне провадження № К/990/42233/24) і суд не має підстав не погодитись із запропонованим підходом.
Щодо набуття позивачем загального та пільгового стажу, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно частини першої статті 59 Закону № 1788-XII До стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (Порядок № 383).
Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 3 Порядку № 383, застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Пунктом 4 Порядку № 383 установлено, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.
Ця постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).
Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383, у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Правилами пункту 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (набула чинності 21.08.1992; Порядок № 442) окреслено, що атестація робочих місць за умовами праці (атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Згідно з приписами пункту 3 Порядку № 442, атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.
Атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років (пункт 4 Порядку № 442).
Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (пункт 8 Порядку № 442).
Пунктом 10 Порядку № 442, окрім іншого, передбачено, що результати атестації використовуються при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Однак, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі № 577/2688/17, від 31.03.2020 у справі № 446/656/17, від 21.05.2020 у справі № 550/927/17, від 10.12.2020 у справі № 195/840/17.
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Порядок № 22-1).
Згідно із підпунктом 5 пункту 2 Розділу II Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком, серед іншого додаються такі документи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема: довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105. Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії; документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21.08.1992).
Таким чином, після 21.08.1992 основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (дата заповнення 18.02.1993) містяться наступні записи про трудову діяльність: запис № 1 (без дати) - до прийняття на роботу до РАЕС навчалася у Володимирецькому СПТУ-29 з 01.09.1989 по 26.05.1992 (підстава: диплом НОМЕР_2 , ви. 26.05.1992); запис № 2 від 18.02.1993 - прийнята на роботу до Рівненської АЕС в ремонтно-будівельний це на дільницю загальнобудівельних робіт маляром 2 розряду (підстава: наказ № 187лс від 16.02.1993); запис № 3 від 09.02.1994 - присвоєно 3 розряд маляра (підстава: наказ № 196лс від 09.02.1994); запис № 4 від 01.03.2000 - переведена на дільницю по оздобленню будівель, споруд та обладнання маляром 3 розряду (підстава: наказ № 447ос від 14.03.2000); запис № 5 (без дати) - відтиск печатки наступного змісту: «Згідно з наказом Міністерства енергетики України від 22.09.97 № 22 ВО РАЕС перейменовано на Державне підприємство НАЕК «Енергоатом» ВП РАЕС Міністерство України» та відтиск печатки наступного змісту: «За результатами атестації робочих місць підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 Р. ХХХІV-3 23603000-1754в, Наказ № 3251 від 29.10.02 р.»; запис № 6 від 01.07.2003 - в зв`язку з реорганізацією структури підприємства переведена в енергоремонтний підрозділ, в ремонтно-будівельний цех, на дільницю оздоблення будівель і споруд та устаткування маляром третього розряду (підстава: наказ № 1705ос від 19.06.2003); також запис містить відтиск печатки наступного змісту: «За результатами атестації робочих місць підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 Р. ХХХІV-8 п. 34.8-1, Наказ № 4836 від 17.11.03 р.»; запис № 7 від 27.06.2008 - присвоєний 4 розряд маляра (підстава: наказ № 882ос від 30.07.2008); запис № 8 (без дати) - відтиск печатки наступного змісту: «За результатами атестації робочих місць підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 Р. ХХХІV-8 п. 34.8-1, Наказ № 1718 від 27.10.08 р., № 1841 від 25.10.2013 р.»; запис № 9 від 17.03.2015 - в зв`язку з реорганізацією переведена в енергоремонтний підрозділ в ремонтно-будівельний цех на дільницю оздоблювальних робіт маляром 4 розряду (підстава: наказ № 367ос від 16.03.2015); також запис містить відтиск печатки наступного змісту: «За результатами атестації робочих місць підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 Р. ХХХІV-8 п. 34.8-1, Наказ № 798 від 15.06.15 р.»; запис № 10 (без дати) - відтиск печатки наступного змісту: «За результатами атестації робочих місць підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 Р. ХХХІV, Наказ № 1021 від 13.10.2016 р., № 96 від 03.02.2017 р.»; запис № 11 від 16.01.2019 - відтиск печатки наступного змісту: «За результатами атестації робочих місць підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 Р. ХХХІІІ, Наказ № 996 від 25.10.18 р., № 5403к від 25.10.2023» (підстава: № 4410ос від 30.10.2018).
Також, в матеріалах справи містяться копії розпорядчих документів, на підставі яких до трудової книжки позивача внесені відмітки про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 за результатами атестації її робочого місця, а саме: наказу Рівненської атомної електростанції від 20.06.1997 № 1377 «Про результати атестації робочих місць» (наказ № 1377); наказу Відокремленого підрозділу Рівненська АЕС Національної атомної енергогенеруючої компанії від 29.10.2002 № 3251 «Про результати атестації робочих місць» (наказ № 3251); наказу Відособленого підрозділу Рівненська АЕС Національної атомної енергогенеруючої компанії від 08.05.2003 № 1751 «Про установлення пільг та компенсацій за умовами праці працівникам ЕРП» (наказ № 1751); наказу Відособленого підрозділу Рівненська АЕС Національної атомної енергогенеруючої компанії від 29.07.2003 № 2988 «Про результати атестації робочих місць ЕРП» (наказ № 2988); наказу Відособленого підрозділу Рівненська АЕС Національної атомної енергогенеруючої компанії від 17.11.2003 № 4836 «Про надання додаткової відпустки та Переліки професій і посад на пільгове пенсійне забезпечення» (наказ № 4836); наказу Відокремленого підрозділу Рівненська АЕС Національної атомної енергогенеруючої компанії від 27.10.2008 № 1718 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці ремонтно-будівельного цеху енергоремонтного підрозділу» (наказ № 1718); наказу Відокремленого підрозділу Рівненська АЕС Національної атомної енергогенеруючої компанії від 03.02.2017 № 96 «Про внесення змін та доповнень до наказу від 13.10.16 № 1021 «Про затвердження списків виробництв, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах»» (наказ № 96).
Крім того, в судовій справі міститься копія довідки ВП «Рівненська атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом»» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01.01.2024 № 01 (довідка № 01), згідно з якою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) працювала повний робочий день у відокремленому підрозділі «Рівненська атомна електрична станція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»», а саме: за період з 14.09.1999 по 28.02.2000 постійно працювала з матеріалами, забрудненими радіоактивними речовинами, при виготовлені або ремонті оснастки та пристроїв за професією (посадою) маляра 3 розряду в підрозділі - ремонтно-будівельний цех, дільниця загальнобудівельних робіт, що передбачена Списком № 2, розділ ХХХІV-3 підрозділ 23603000-1754в, код КП 7141.2, підстава - Постанова КМУ № 162 від 11.03.1994; за період з 01.03.2000 по 30.06.2003 зайнята повний робочий день в умовах радіаційної шкідливості у виробництвах, зазначених у розділі ХХIV Списку 1, за професією (посадою) маляра 3 розряду в підрозділі - ремонтно-будівельний цех, дільниця з оздоблення будівель споруд та устаткування, що передбачена Списком № 2, розділ ХХХІV-8 підрозділ 34.8-1, код КП 7141.2, підстава - Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003; за період з 01.07.2003 по 26.06.2008 зайнята повний робочий день в умовах радіаційної шкідливості у виробництвах, зазначених у розділі ХХIV Списку 1, за професією (посадою) маляра 3 розряду в підрозділі - енергоремонтний підрозділ, ремонтно-будівельний цех, дільниця з оздоблення будівель і споруд та устаткування , що передбачена Списком № 2, розділ ХХХІV-8 підрозділ 34.8-1, код КП 7141.2, підстава - Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003; за період з 27.06.2008 по 16.03.2015 зайнята повний робочий день в умовах радіаційної шкідливості у виробництвах, зазначених у розділі ХХIV Списку 1, за професією (посадою) маляра 4 розряду в підрозділі - енергоремонтний підрозділ, ремонтно-будівельний цех, дільниця з оздоблення будівель і споруд та устаткування , що передбачена Списком № 2, розділ ХХХІV-8 підрозділ 34.8-1, код КП 7141, підстава - Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003; за період з 17.03.2015 по 01.01.2024 зайнята на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки за професією (посадою) маляра 4 розряду в підрозділі - енергоремонтний підрозділ, ремонтно-будівельний цех, дільниця з оздоблення будівель і споруд та устаткування , що передбачена Списком № 2, розділ ХХХІІІ, код КП 7141, підстава - Постанова КМУ № 461 від 24.06.2016; всього - 24 роки, 03 місяці, 15 днів.
Підстава: Особова картка форми П-2, накази по особовому складу. Накази про атестацію робочих місць: (вперше) № 1377 від 20.06.1997, № 3251 від 29.10.2002, № 2988 від 29.07.2003, № 4836 від 17.11.2003, № 1718 від 27.10.2008, № 1841 від 25.10.2013, № 128 від 30.01.2015, № 798 від 15.06.2015, № 1021 від 13.10.2016, № 96 від 03.02.2017, № 996 від 25.10.2018, № 5403-к від 25.10.2023.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що усі записи в трудовій книжці позивача виконані акуратно (не містять виправлень, підтирань, закреслень тощо), місять відомості про розпорядчі документи, на підставі яких зроблені такі записи, засвідчені підписом керівника (уповноваженої особи) та печаткою підприємства та на основі їх можна чітко встановити межі періодів трудової діяльності позивача, посаду яку він займав, назву місця роботи (підприємства), а також проведення атестації його робочого місця для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2.
У свою чергу, дефектів (недоліків) в оформлені вказаних вище наказів №№ 1377, 3251, 1751, 2988, 4836, 1718, 96 та довідки № 01 судом також не встановлено.
Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу IV Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Відповідно до частини третьої статті 44 № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Апелянтом не надано, жодних доказів на підтвердження обставин щодо призначення та проведення пенсійним органом перевірки обґрунтованості видачі та достовірності документів наданих позивачем для переведення на інший вид пенсії разом із заявою від 08.01.2024 за № 109.
При тому, оскаржуване рішення відповідача від 29.07.2024 № 43014/03-16 не містить жодних обґрунтувань з приводу наявності недоліків у поданих позивачем документах, їх неврахування чи необхідності додаткової перевірки, так само як і висновків щодо відсутності у позивача необхідних загального та пільгового стажу.
Таким чином, апеляційний суд констатує про наявність у позивача загального страхового стажу в розмірі 42 роки 07 місяців 13 днів, що стверджується рішенням про призначення пенсії від 02.01.2024 № 172050005497, а також пільгового стажу за списком № 2 в розмірі 24 роки 03 місяці 15 днів, що стверджується записами у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 (дата заповнення 18.02.1993) та довідкою № 01.
Враховуючи, що позивач працював на посадах, віднесених до Списку № 2, у період з 14.09.1999 по 01.01.2024, тобто частина пільгового стажу набута в період до 01.04.2015, тому при визначенні права позивача на пільгову пенсію необхідно керуватися нормами пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. Норми статті 114 Закону № 1058-ІV щодо зменшення віку до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.
З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення із заявою про переведення на інший вид пенсії (08.01.2024) вік позивача становив 50 років, а страховий стаж 42 роки 07 місяців 13 днів, з яких роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, становить 24 роки 03 місяці 15 днів. Спір з приводу вказаних обставин між учасниками справи відсутній.
Крім того, колегія суддів наголошує, що спірне рішення про відмову у призначені пенсії від 29.07.2024 № 43014/03-16 було прийняте відповідачем за принципом екстериторіальності, а тому саме вказаний пенсійний орган необхідно зобов`язати вчинити дії з метою відновлення порушених прав позивача.
Вищевказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, у якій колегія суддів дійшла висновку про те, що дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії.
Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативно-правові акти, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним рішення суду першої інстанції щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з 08.01.2024 перевести та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року у справі № 460/11446/24 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар