Справа №705/42/26
1-кп/705/641/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2026 м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025250320001455 від 21.10.2025, за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області, громадянина України, вдівця, пенсіонера, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 21.10.2025 близько 07 години 00 хвилин, в світлу пору доби, керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у порушення вимог пунктів 2.3.б), 12.3 Привал дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, рухаючись по вулиці Тищика, що в м. Умань Черкаської області, а саме зі сторони вулиці Чорновола в напрямку вулиці Залізняка, поблизу перехрестя вулиць Тищика-Чорновола, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, під час виникнення небезпеки для руху, яку він був спроможний об`єктивно виявити, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину вулиці Тищика з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля «ВА3 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме за межами пішохідного переходу в смузі руху вказаного автомобіля.
Внаслідок вказаної ДТП ОСОБА_7 від отриманих травм помер у приміщенні Уманської міської лікарні.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-7-02/383 від 03.11.2025 смерть ОСОБА_8 настала внаслідок поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок, а саме черепно-мозкової травми: перелому кісток носа, рани лобної ділянки, крововиливів під м`які покрови голови з внутрішнього боку перелому кісток склепіння та основи черепа, забою-розміжчення речовини стовбуру мозку; переломів 4, 5, 6, 7, 8 ребер справа по передньо-паховій лінії забою легень та нирок, розриву печінки, гемоперитонеум (накопичення крові в черевній порожнині); закритих переломів правої гомілки та лівого передпліччя.
Вказані ушкодження утворились в результаті дії твердих тупих предметів можливо в час вказаний в постанові при ДТП 21.10.2025 і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 знаходяться у прямому причинному зв`язку з (ДТП 21.10.2025) тa настанням його смерті.
Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , а саме вимог пунктів 2.3 б) та 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 , що підтверджується висновком експерта № СЕ-19/124-25/17805-ІТ від 18.12.2025.
Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Показав, що дійсно у жовтні 2025 року, близько 07 години ранку, рухаючись по вул. Тищика у м. Умань Черкаської області на власному автомобілі «ВАЗ» з невеликою швидкістю, допустив наїзд на пішохода, якого після ДТП було доставлено до лікарні, де він помер. Про вчинене шкодує, просив суворо не карати. Повідомив, що під час досудового розслідування та перебування справи у суді його син вів перемовини з потерпілим щодо визначення суми шкоди, проте наразі це питання не вирішено. Зазначив, що на даний час він не відмовляється від відшкодування шкоди потерпілому.
Покази обвинуваченого є послідовними й логічними, відповідають фактичним обставинам справи, тому не викликають у суду сумніву. 
Оскільки ОСОБА_5 повністю визнав свою вину за ч. 2 ст. 286 КК України та не оспорював фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, судом безсумнівно встановлена правильність розуміння ним змісту цих обставин і добровільність його позиції, суд за згодою учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення частини третьої статті 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, що характеризують особу обвинуваченого, та документів, що містять відомості про речові докази та процесуальні витрати, тобто розглянув провадження за правилами, передбаченими частиною третьою статті 349 КПК України.
Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тому засуджує його за ч. 2 ст. 286 КК України. 
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину; конкретні обставини його вчинення; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має місце реєстрації та постійне місце проживання, де характеризується позитивно, є особою похилого віку, пенсіонером, не перебуває на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога. 
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, оскільки він визнає свою вину, висловлює жаль з приводу вчиненого таготовність бути покараним за скоєне.
Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
За змістом ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про доцільність засудження ОСОБА_5 до позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. На думку суду, саме такий вид покарання відповідає вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення винної особи, запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, тобто відповідає меті покарання без його реального виконання.
Крім того, враховуючи конкретні обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити останньому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Під час досудового розслідування і судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався, з урахуванням обставин вчиненого злочину та особи винного суд не вбачає підстав для застосування такого заходу на період до набрання вироком законної сили. 
Цивільний позов у справі не заявлявся. 
На підставі частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави передбачені статтею 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз: № СЕ-19/124-25/17805-ІТ від 18.12.2025 у розмірі 3 565 грн 60 коп. та № СЕ-19/124-25/17297-ІТ від 18.12.2025 у розмірі 3 565 грн 60 коп., а всього в загальній сумі 7 131 гривня 20 копійок.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.10.2025 арешт слід скасувати.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд 

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, у період якого зобов`язати відповідно до ст. 76 КК України: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у загальному розмірі 7 131 (сім тисяч сто тридцять одна) гривня 20 копійок.
Речовий доказ автомобіль «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, – повернути власнику ОСОБА_5 за належністю.
Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 жовтня 2025 року арешт на автомобіль «ВАЗ-210700-20», р.н. НОМЕР_1 , VIN код – НОМЕР_3 .
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним у порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. 

Суддя ОСОБА_1