МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2026 р.  	№ 400/3521/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
06 квітня 2026 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_2 про:
визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – Реєстр) про виключення позивача з військового обліку;
зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути питання щодо виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних та внесення відповідних відомостей до Реєстру та прийняти рішення за результатами такого розгляду.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.03.2014 позивачу виповнився 41 рік, та відповідно до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній з 21.03.2014) він досяг граничного віку перебування в запасі у військовому резерві. Відтак відповідно до статті 32 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач є таким, який виключений з військового обліку. Однак, через мобільний застосунок «РЕЗЕРВ+» позивач дізнався про своє перебування на військовому обліку. На його переконання, відповідна інформація є недостовірною, оскільки він вважається виключеним з військового обліку, то повторному взяттю на такий облік позивач не підлягав.
У відзиві на позовну заяву від 06.05.2026 відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволені відмовити повністю. Відзив умотивовано тим, що саме по собі досягнення певного віку у минулому не є автоматичною підставою для виключення з військового обліку. Відповідно до статті 32 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключення з військового обліку здійснюється уповноваженим органом шляхом прийняття відповідного рішення та внесення змін до облікових документів і державного реєстру. Позивач не надав жодного належного доказу того, що таке рішення відносно нього було прийнято у встановленому законом порядку.
Позивач у встановлений судом строк правом на подання відповіді на відзив не скористався.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Одночасно з позовною заявою до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову від 01.04.2026, яка ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 задоволена частково та заборонено відповідачу вчиняти дії, пов`язані з мобілізацією та призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період позивача до набрання законної сили судовим рішення в адміністративній справі № 400/3521/26, але не довше ніж на строк проведення загальної мобілізації в Україні, тобто до 04.05.2026.
09.04.2026 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надав позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для подання до суду позовної заяви, оформленої відповідно до статей 160, 161 КАС України з урахуванням оцінки суду, наведеної у мотивувальній частині цієї ухвали (зазначити відповідачем суб`єкта владних повноважень, який має адміністративну процесуальну правоздатність).
21.04.2026 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла від позивача уточнена позовна заява, в якій відповідачем зазначено ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі – відповідач). Підстави позову залишились незмінними.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.04.2026 відкрито провадження у справі № 400/3521/26, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідача копію облікової картки позивача.
У встановлений судом строк відповідач витребувані докази суду не надав, про причини їх неподання не повідомив.
У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України, суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне. 
05.03.2013 позивачу виповнилось 40 років, що підтверджується його паспортом громадянина України.
Згідно з військово-обліковим документом, сформованим 02.02.2026 через мобільний застосунок «РЕЗЕРВ+», позивач є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку у відповідача, дані про місце проживання уточнено 10.12.2025.
18.02.2026 позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення до Реєстру даних про його виключення з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі відповідно до статей 28, 32 закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в редакції від 21.03.2014.
Листом від 13.03.2026 № 9/415 відповідач відмовив у задоволені його звернення, зазначивши, що згідно з чинним законодавством граничний вік перебування в запасі рядового складу військовозобов`язаних становить 60 років.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо внесення до Реєстру відомостей про виключення його з військового обліку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.
Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» (далі – Закон № 2232-ХІІ) військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.
Частиною п`ятою статті 1 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до частини дев`ятої статті 1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
допризовники – особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;
призовники – особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
військовозобов`язані – особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
резервісти – особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Згідно з абзацом шостим частини десятої статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Частиною восьмою статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.
Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 2232-XII у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і які не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в районних (міських) військових комісаріатах та відповідних органах інших військових формувань.
Так, у позовній заяві позивач стверджує, що ще з 05.03.2014 у зв`язку з досягненням ним граничного віку перебування в запасі він є таким, який виключений з військового обліку.
Згідно з пунктом 4 частини шостої статті 37 Закону № 2232-XII (в редакції, чинній станом на 05.03.2014) виключенню з військового обліку у районних (міських військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України) підлягають громадяни України, які досягли граничного віку перебування в запасі.
Частиною другою статті 28 Закону № 2232-XII (в редакції, чинній станом на 05.03.2014) було встановлено, що військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком:
1) перший розряд – до 35 років;
2) другий розряд:
рядовий склад – до 40 років;
сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини – до 45 років; прапорщики і мічмани – до 50 років.
Згідно з частиною четвертою статті 28 Закону № 2232-XII (в редакції, чинній станом на 05.03.2014) встановлено, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» від 27.03.2014 № 1169-VII для військовозобов`язаних, які мають військове звання рядового, сержантського і старшинського складу, встановлено граничний вік перебування в запасі до 50 років, а Законом України «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»» від 22.07.2014 № 1604-VII – до 60 років.
Водночас правова норма Закону № 2232-XII про те, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі, змін не зазнали.
Отже, з набранням чинності вказаних змін до Закону № 2232-XII позивач є таким, що підпадає під його дію як особа, яка не досягла встановленого законом граничного віку перебування у запасі військовозобов`язаних другого розряду (60-річного віку).
Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
В спірних правовідносинах юридичних фактом за вольовим критерієм є подія, настання якої не залежить від волі та свідомості людини, – недосягнення позивачем граничного віку перебування у запасі.
Вік особи як юридичний факт-стан є триваючою обставиною, що породжує для такої особи юридичні наслідки, а в спірних правовідносинах такими наслідками є застосування до позивача положень законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» від 27.03.2014 № 1169-VII та «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 22.07.2014 № 1604-VII.
За колом осіб дія нормативно-правового акта поділяється на такі види: загальні (розраховані на все населення), спеціальні (розраховані на певне коло осіб) та виняткові (роблять винятки із загальних і спеціальних).
На порядок дії нормативно-правового акта за колом осіб поширюється загальне правило: нормативно-правовий акт діє стосовно всіх осіб, які перебувають на території його дії і є суб`єктами відносин, на яких він розрахований. Коло осіб, на яких поширює свою дію той чи інший нормативно-правовий акт, може визначатися також за ознакою статі, віком, професійної приналежності (наприклад, військовослужбовці), станом здоров`я.
Так, у зв`язку із внесенням змін до Закону № 2232-XII було підвищено граничний вік перебування військовозобов`язаних в запасі. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави.
Від часу опублікування (набрання чинності) змін до цього Закону № 2232-XII він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на усіх осіб, що не досягли граничного віку перебування в запасі.
Отже, суд вважає необґрунтованими посилання позивача про порушення принципів юридичної визначеності та дії законів у часі.
Таким чином, позивач на законних підставах віднесений до категорії військовозобов`язаних, про що внесено дані до Реєстру.
Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних правових норм наведена Верховним Судом у постановах від 19.09.2018 у справі № 814/4386/15 та від 17.02.2020 у справі № 820/3113/17.
Відтак на момент набрання чинності законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» від 27.03.2014 № 1169-VII та «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 22.07.2014 № 1604-VII позивач не досяг віку 60 років, у зв`язку із чим норми зазначених законів є застосовними до позивача та спірних правовідносин.
У постанові від 09.04.2026 у справі № 280/6524/24 Верховний Суд дійшов висновку, що законодавець має право змінювати критерії військового обліку, якщо це відповідає національним інтересам держави. У зв`язку із внесенням змін до Закону № 2232-XII звужено коло підстав для виключення з військового обліку.
Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави. З часу набрання чинності змін до Закону № 2232-XII він поширює свою дію на всій території України і розповсюджується на всіх осіб, що не досягли граничного віку перебування у запасі.
Водночас суд врахував, що згідно з наявними матеріалами справи позивач вважає себе виключеним з військового обліку на підставі частини другої статті 28 і пункту 4 частини шостої статті 37 Закону № 2232-XII (в редакції, чинній станом на 05.03.2014), у зв`язку із чим, на його переконання, віднесення його відповідачем до категорії військовозобов`язаних є протиправним та таким, що змінює його статус із виключеного з обліку на військовозобов`язаного.
Однак, позивач не надав суду докази його виключення з обліку військовозобов`язаних, оскільки долучені ним копії сторінок військового квитка не містять інформації щодо виключення його у 2014 році з військового обліку, а отже, не підтверджують зміни категорії позивача як військовозобов`язаного, що виключає ознаку очевидної протиправності рішення, дії чи бездіяльності відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України
Керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити повністю.
2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
5. Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );
відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).
6. Повний текст рішення суду складений 15.06.2026.

Суддя В.Г.Ярощук