Справа № 216/9121/25
провадження №2/216/1710/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
(повний текст)

20 квітня 2026 року м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді Чирського Г.М.,
за участю: секретаря судового засідання Смолдирева М.Є., представника позивача, адвоката Морозової О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Морозова Ольга Сергіївна, до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів,-
ВСТАНОВИВ:
16.12.2025 р. до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася адвокат Морозова О.С. в інтересах ОСОБА_1 відповідною позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача, на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей на підставі судового наказу з 1/3 частини доходу на 1/6 частину. В обґрунтування позову зазначено, що від шлюбу у сторін є двоє дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на утримання яких згідно судового наказу від 19 червня 2019 року з нього стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку. Водночас, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 216/4083/19, яке набрало законної сили 03.09.2019 року. На сьогоднішній час життєві обставини позивача суттєво змінилися, а саме: позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військової агресією Російської Федерації проти України, та 12.05.2023 року одержав травму (поранення) при проходженні військової служби, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини, в районі проведення бойових дій на території Донецької області. Позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку з чим він потребує послуг з реабілітації. Зазначене свідчить, що позивач має значне погіршення стану свого здоров`я, потребує постійного лікування, що вочевидь вказує про наявність суттєвих змін майнового стану позивача.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.02.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
17.03.2026 року відповідач ОСОБА_2 через свого представника звернулася до суду із відзивом на позовну заяву, в якому просила поновити Відповідачу строк на подання даного відзиву на позовну заяву у цій справі; відмовити Позивачу у задоволенні позову частково; ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь відповідача на утримання дітей з 1/3 на 1/4 частину заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заперечень зазначила, що у позовній заяві стороною Позивача зазначено, що життєві обставини суттєво змінились, зокрема внаслідок отриманого Позивачем поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, йому встановлено ІІ групу інвалідності. Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, який додано до позовної заяви, Позивачу встановлено ІІ групу інвалідності до 01.11.2027, не безстроково. Сторона відповідача вважає дану обставину такою, що є мінливою та такою, що може змінитись внаслідок отриманого Позивачем лікування. Стороною Позивача не надано належних та допустимих доказів, як то квитанції, фіскальні чеки тощо, які б свідчили, що Позивачем витрачено кошти на придбання призначеного лікарями препарату або оплату вартості фізичної реабілітації. Крім того, відповідач зазначає, що під час лікування через поранення або хворобу військовослужбовцям продовжують виплачувати грошове забезпечення. З аналізу позовної заяви та доданих до неї додатків, також не вбачається наявність підтверджених документально фінансових витрат Позивача з 12.11.2025, з дати його транспортування на лікування за кордон. Як наслідок вважають, що у Позивача відсутні докази, які б вказували на значне погіршення його майнового стану та понесені ним додаткові фінансові витрати щонайменше з 31.10.2024 – з початку його лікування за кордоном.
13.04.2026 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, згідно змісту яких Позивач визнає важливим обов`язок батька утримувати своїх дітей, тому не вживав жодних дій до встановлення йому інвалідності щодо зміни розміру аліментів, У той же час, приймаючи до уваги значні зміни в обставинах життя позивача: зміну ритму його життя, зміну організаційних моментів життя, відсутність роботи через стан здоров`я, позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Станом на день видання відповідного судового наказу, позивач був здоровим чоловіком, працездатним та працював (в т.ч. перебував на військовій службі за контрактом), у зв`язку з чим отримував дохід, а саме на момент винесення судового наказу дохід в червні 2019 року становив 43 822,27 грн. Життя позивача суттєво змінилось після подій 12 травня 2023 року, коли позивач отримав травму (поранення) при проходженні військової служби. З того часу позивач постійно перебуває на лікуванні: первинно постійні операційні втручання, в подальшому реабілітаційні заходи тощо. Проте тривалий час лікування (який триває і досі) не призвів до повноцінного відновлення здоров`я, натомість 15 жовтня 2025 року позивач отримав ІІ групу інвалідності. Щодо посилання відповідача на порядок безкоштовного лікування військовослужбовців, грошового забезпечення під час лікування, що на думку відповідача, вказує на продовження отримання позивачем гідного грошового забезпечення, зазначено, що виплати щодо відновлення стану здоров`я позивача, в тому числі, одноразова виплата при встановленні інвалідності не є постійними видами грошового забезпечення, є тимчасовими залежно від часу лікування, а тому не є доходами, а за суттю є компенсацією, а тому такі кошти не є базою для розрахунку аліментів, у зв`язку з чим не свідчать про гідне грошове забезпечення позивача. Враховуючи вказане, сторона позивача вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та наполягають на їх задоволенні в повному обсязі.
14.04.2026 року стороною відповідача також надані додаткові пояснення у справі. Так, представник відповідача зазначає, що відповідно до виписки АТ КБ «ПриватБанк», 10.04.2026 року на банківський рахунок Відповідача органом державної виконавчої служби було зараховано грошові кошти у сумі 19 989,36 грн (після утримання банківської комісії 50,00 грн; загальна сума нарахування – 20 039,36 грн) в рахунок сплати аліментів за виконавчим провадженням №59481896. Вказана сума відповідає 1/3 частині доходу Позивача, що свідчить про його орієнтовний щомісячний дохід у розмірі близько 60 118,08 грн. Наведене свідчить про те, що: Позивач має стабільний дохід, з якого здійснюється примусове стягнення аліментів; дохід Позивача є регулярним та значним за розміром; Позивач має фактичну можливість виконувати свій обов`язок щодо утримання дітей у встановленому судом розмірі. Отже, твердження Позивача про істотне погіршення матеріального становища не відповідають дійсності та спростовуються належними і допустимими доказами. Стороною Позивача у письмових поясненнях акцентовано, що підставою для звернення із позовною заявою став факт погіршення стану здоров`я позивача, у зв`язку з отриманням поранення, внаслідок якого позивач отримав ІІ групу інвалідності. У цьому контексті слід зазначити, що сам по собі факт встановлення інвалідності не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів без доведення істотного зменшення доходів, чого у даному випадку не підтверджено належними та допустимими доказами. При цьому відповідно до наданих Позивачем медичних документів йому встановлено ІІ групу інвалідності, яка є робочою, що не виключає можливості здійснення трудової діяльності та отримання доходу. Додатково Відповідач зазначає, що навіть у випадку, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для часткової зміни розміру аліментів, таке зменшення має бути помірним та не призводити до істотного погіршення рівня забезпечення дітей. Відсутні підстави для зменшення розміру аліментів до 1/6 частини доходу, оскільки це призведе до фактичного скорочення утримання дітей майже вдвічі та порушення балансу інтересів сторін. У разі, якщо суд вважатиме за можливе частково змінити розмір аліментів, Відповідач просить врахувати необхідність збереження належного рівня матеріального забезпечення дітей та не допустити непропорційного зменшення; врахувати позицію Відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву щодо можливого зменшення розміру аліментів з 1/3 до 1/4 частини доходу.
15.04.2026 року від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено наступне. Посилання Відповідача на те, що інвалідність Позивача нібито не впливає на його працездатність та рівень доходу, є безпідставними та такими, що ґрунтуються на неправильному розумінні норм чинного законодавства. Законодавством України не передбачено поділу інвалідності на так звані «робочі» чи «неробочі» групи. Водночас саме це і свідчить про необхідність індивідуальної оцінки впливу стану здоров`я особи на її здатність до праці та рівень доходу, а не формального підходу, застосованого представником відповідача. Встановлення позивачу ІІ-ї групи інвалідності є підтвердженням стійкого розладу функцій організму, що об`єктивно впливає на: можливість виконання роботи в повному обсязі; вибір видів трудової діяльності; рівень працездатності; розмір отримуваного доходу. Таким чином, сам факт встановлення позивачу ІІ - ї групи інвалідності у сукупності з медичними документами та індивідуальною програмою реабілітації підтверджує істотну зміну стану здоров`я позивача, що є юридично значущою обставиною при вирішенні питання про зміну розміру аліментів. Крім того, особа з інвалідність об`єктивно несе додаткові витрати, пов`язані з лікуванням, медичним обслуговуванням, проходженням реабілітації, придбанням лікарських засобів та підтриманням стану здоров`я, що безпосередньо впливає на її матеріальне становище. Щодо тверджень представника відповідача про збереження стабільного та значного доходу позивача, то такі ґрунтуються виключно на одноразовому надходженні грошових коштів у квітні 2026 року, що не може свідчити про систематичність та сталість доходу. Також представник позивача зазначає, що розрахунки представника відповідача щодо можливого зменшення розміру аліментів є умовними та не враховують реального фінансового навантаження на позивача, пов`язаного зі станом здоров`я, необхідністю лікування, реабілітації та іншими обов`язковими витратами. Сторона позивача вважають позицію представника відповідача такою, що спрямована на збереження попереднього розміру аліментів без урахування об`єктивних змін у житті позивача, що порушує принцип справедливості та балансу інтересів сторін.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові та письмових поясненнях.
Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник надіслала заяву про розгляд справи без участі сторони Відповідача за наявними матеріалами справи. Просили врахувати позицію Відповідача, викладену у процесуальних документах, які містяться в матеріалах справи № 216/9121/25.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що від шлюбу ОСОБА_1 (позивач у справі) та ОСОБА_2 (відповідач у справі) мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Шлюб між сторонами розірвано рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.07.2019 року (справа № 216/4083/19).
Судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2019 року у справі №216/2260/19 з  ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь  ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.
Станом на момент розгляду справи у платника аліментів ОСОБА_1 змінилися життєві обставини. Так, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 № 1635 від 28.03.2025 року про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_1 , в період з 24.08.2022 по 15.11.2022, з 06.12.2022 по 04.02.2023, з 24.03.2023 по 12.05.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Херсонській області, Бериславського району, Новоолександрівська сільська ТГ, с. Українка; Донецька область, Бахмутський район, Часівоярська міська ТГ, м. Часів Яр.
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 11.04.2024 року №864-p, старший солдат ОСОБА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 одержав травму (поранення) Діагноз: Вогнепальне осколкове сліпе поранення лівого стегна з відкритим уламковим переломом середньої третини стегнової кістки зі зміщенням уламків. Отримав травму (поранення) при проходженні військової служби, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини, в районі проведення бойових дій на території Донецької області.
Відповідно до Свідоцтва про хворобу від 15.09.2025 №2025-0915-1004-2286-3, ОСОБА_1 має поранення, травму, пов?язані із захистом Батьківщини. За ступенем тяжкості травма відноситься до тяжких. Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, номер витягу 233/25/1748/В, від 15.10.2025 року, ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності на два роки.
Наразі, позивач постійно проходить лікування та намагається відновити стан свого здоров?я, що вбачається з численних медичних документів за період від 12 травня 2023 року по даний час.
За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України).
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Суд приймає до уваги доводи сторони позивача, що обставини життя позивача у вигляді стану його здоров?я суттєво змінились у порівнянні з моментом стягнення з нього аліментів в червні 2019 року, а саме позивач наразі має другу групу інвалідності, фактично потребує сторонньої допомоги та наразі досі перебуває на лікуванні вже за кордоном.
Приймаючи вище вказане нормативне обґрунтування, позивач як особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину оскільки в його житті відбулись суттєві зміни.
Як встановлено під час розгляду справи, позивач розуміє свій обов?язок матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, він не відмовляється від їх утримання, але за вказаних вище обставин, у зв?язку з погіршенням його стану здоров?я та як наслідок відповідно погіршення матеріального стану, змушений звернутись до суду із позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що за умов зміни стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, розмір аліментів, які попередньо стягнуто на утримання дітей слід переглянути. При цьому, судом враховано, що позивачем не доведено, що за станом здоров`я він не зможе працювати, як і доказів, що ступінь захворювання позбавляє його можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Окрім того, позивачем не надано жодних доказів, які б дали змогу суду оцінити розмір витрат на лікування, які, за його твердженням, є значними. Суд також бере до уваги, що позивач, як особа з інвалідністю внаслідок бойових дій, відповідно до чинного законодавства має право на безоплатне лікування та санаторно-курортне лікування за рахунок держави. 
Натомість, судом установлено, що у позивача  ОСОБА_1 в зв`язку з пораненням, отриманим під час військової служби, значно погіршився стан здоров`я порівняно з моментом призначення судом аліментів на дітей.
Суд бере до уваги медичні довідки/висновки, надані позивачем, як підставу зменшення розміру аліментів, оскільки з них чітко вбачається перелік основних та супутніх захворювань позивача, що призвело до встановлення 2 групу інвалідності, а як наслідок це погіршення не тільки фізичного стану, а і значне погіршення матеріального стану.
Позивач просить про зменшення розміру аліментів з 1/3 до 1/6 частини всіх видів заробітку. Чинним законодавством визначений мінімальний розмір аліментів, які можуть стягуватися на утримання дитини відповідного віку, проте максимальний розмір аліментів чинним законодавством не обмежений. Тобто, вирішуючи спір щодо розміру аліментів, суд має виходити з вимог чинного законодавства та з загальних засад справедливості. 
Приймаючи рішення, суд бере до уваги заперечення відповідача. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п.90), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».
17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи. виходячи із інтересів дітей, погіршення стану здоров`я платника аліментів, відсутність у нього інших дітей. Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та зменшення розміру аліментів з 1/3 частини до 1/5 частини заробітку позивача, що на думку суду становитиме розумний розміром стягуваних з позивача аліментів, буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей та не буде суперечити нормам матеріального права.
Вказане стягнення відбувається з моменту набрання рішенням суду законної сили до повноліття найстаршої дитини.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові втрати по справі розподіляються пропорційно до частини на яку позов задоволено. Позивач при зверненні до суду із позовом був звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».
З огляду на те, що аліменти стягуються з позивача на утримання дітей в розмірі 1/3 від доходу, за змістом вимог він просив зменшити розмір аліментів до 1/6 частини від доходу, а позов задоволено на 1/5 частину доходу, суд робить висновок про те, що позов фактично задоволено на 50%, тому з відповідача на користь держави слід стягнути 50% сплаченого судового збору, що становить 605,60 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259 ч.6, 264, 265, 273 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі судового наказу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2019 року у справі № 216/2260/19, з 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів на 1/5 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття найстаршою із дітей.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Припинити стягнення аліментів за судовим наказом від 19.06.2019 року виданого Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в рамках справи № 216/2260/19.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 605,60 грн. судового збору.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.
Повний текст рішення складено 27 квітня 2026 року.

Суддя Г. М. Чирський