Справа №: 343/363/26 
Провадження №: 2/343/455/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 343/363/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:
позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № 702982 від 12.07.2021 в розмірі 7162,00 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2000,00 грн, простроченої заборгованості за відсотками - 5162,00 грн, а також понесені судові витрати.
Свої вимоги мотивує тим, що 12.07.2021 ТОВ «ФК «ДЖОБЕР» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 702982 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладно в електронній формі та підписано позичальником за допомогою електронного підпису, який направлений на його мобільний телефон. Згідно з умовами кредитного договору, сума виданого кредиту - 2000,00 грн, дата надання кредиту 12.07.2021, строк кредиту 29 днів, відсоткова ставка 1,9 % на добу. Кредитні кошти перераховані на картковий рахунок НОМЕР_1 . 30 листопада 2023 року ТОВ «ФК «ДЖОБЕР» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» уклали договір відступлення прав вимоги № 1-30/11/2023, за умовами якого від першого до другого перейшло право вимоги до відповідачки за спірним кредитним договором на суму 7162,00 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками - 5162,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, як безпосередньо в позовній заяві, так і в окремо сформованій заяві (а.с. 41-43) просить проводити розгляд справи за відсутності позивача, проти винесення заочного рішення не заперечив (а.с. 1-6).
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, причин неявки не повідомила, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованими поштовими відправленнями ухвали про відкриття провадження у справі, в якій визначена дата та час проведення судового засідання, та повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 36), які повернулися до суду з відмітками "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 39-40, 54-55), що, з огляду на вимоги п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважаються врученими в день проставлення у поштових повідомленнях таких відміток. Крім того суд опублікував оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 53). Також дані РНОКПП відповідачки внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує її можливість отримувати всі процесуальні документи у застосунку "Дія". Причини неявки відповідачка не повідомила, відзив на позов не подавала, будь-яких заяв, клопотань від неї на адресу суду не поступало.
Спір між сторонами не вирішений.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
26 лютого 2026 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та проведенням судового засідання.
20 березня 2026 року представник позивача сформував заяву про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат з додатками, які попередньо скерував відповідачці.
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надала, хоча про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку.
23 квітня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:
із матеріалів справи суд установив, що ОСОБА_1 12.07.2021 звернулася до ТОВ «ФК «ДЖОБЕР» та ознайомилася з основними умовами кредитування у вказаному Товаристві, про що свідчить підписаний нею електронним підписом з одноразовим ідентифікатором G5094 Паспорт споживчого кредиту (а.с. 7-8).
Після ознайомлення з основними умовами кредитування ОСОБА_1 уклала з ТОВ «ФК «ДЖОБЕР» в електронному вигляді кредитний договір № 702982 від 12.07.2021, за умовами якого Товариство зобов`язалося надати позичальниці грошові кошти на умовах терміновості, повернення та платності в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (п. 1.1). Загальний розмір наданого кредиту 2000,00 грн (п. 1.2). Строк, на який надається кредит 29 днів із 12.07.2021 до 09.08.2021 (п. 1.3). Процентна ставка за кредитом становить 1,90 % від суми кредиту в день (п. 1.4). Сторони погодили, що у випадку несплати позичальником заборгованості за кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей договір вважатиметься автоматично продовженим, а строк користування кредитом - продовженим (п. 9.4.3). В період автопролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 2,9 % від суми кредиту в день. В даному випадку продовження строку користування кредитом та автоматичне продовження дії договору може застосовуватися неодноразово, але не більше ніж на 70 календарних днів в сукупності такої пролонгації (п. 2.4.3.2). Кредитний договір відповідачка підписала електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором G5094 (а.с. 9-14). 
Довідка про ідентифікацію вказує на те, що одноразовий ідентифікатор, яким підписано договір № 702982 від 12.07.2021, направлений відповідачці на мобільний телефон НОМЕР_2 (а.с. 15).
Як зазначив позивач, на підставі вказаного кредитного договору ОСОБА_1 на картку НОМЕР_1 12.07.2021 перераховано кредитні кошти на суму 2000,00 грн, на підтвердження чого надано відповідне повідомлення (а.с. 16).
30 листопада 2023 року ТОВ «ФК «ДЖОБЕР» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» уклали договір відступлення прав вимоги № 1-30/11/2023, за умовами якого кредитор відступив новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор замінив кредитора та прийняв на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором (а.с. 20-22).
Згідно із витягом з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 1/30/11/2023 від 30.11.2023, до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за спірним кредитним договором на суму 7162,00 грн, із яких прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками - 5162,00 грн (а.с. 23).
Квитанція про виконання платіжної інструкції № 1063 від 27.11.2025 вказує на здійснення оплати за договором відступлення права вимоги № 1/30/11/2023 від 30.11.2023 (а.с. 24).
У виписці з особового рахунка за кредитним договором № 702982 зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 складає 7162,00 грн, складові якої описано вище (а.с. 25).
Про відступлення права вимоги та про необхідність погасити наявну заборгованість ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» повідомило ОСОБА_1 , направивши їй вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с. 17-19), яка залишилась без задоволення.
Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Оцінка суду та норми права, які застосував суд:
суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого.
Як передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Під час розгляду справи суд установив, що з дотриманням описаних вище норм ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ДЖОБЕР» уклали в електронному вигляді кредитний договір № 702982 від 12.07.2021, за умовами якого останнє надало відповідачці кредит у розмірі 2000,00 грн строком на 29 днів із можливістю пролонгації на 70 днів, за визначеними розмірами відсоткових ставок за кожен день користування кредитом, з чим остання погодилася, підписавши договір. Доказів протилежного під час розгляду справи не надано. Факт перерахування кредитних коштів на рахунок відповідачки знайшов своє підтвердження. Натомість остання не була позбавлена можливості надати докази на спростування факту отримання кредитних коштів.
Під час існування невиконаного грошового зобов`язання за кредитним договором № 702982 від 12.07.2021, згідно з договором № 1-30/11/2023 відступлення права вимоги від 30.11.2023, 30 листопада 2023 року до позивача перейшло право вимоги до відповідачки з виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором.
Факт переходу права вимоги до відповідачки від ТОВ «ФК «ДЖОБЕР» до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» підтверджується описанимим вище договором відступлення права вимоги, витягом з Реєстру боржників, платіжною інструкцією та відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Тобто, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідачки за спірним кредитним договором.
Факт наявності заборгованості відповідачка не заперечила, будь-яких розрахунків на її спростування не навела.
Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що боржниця належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, умови виконання якого визначені в кредитному договорі № 702982 від 12.07.2021, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитом в розмірі 7162,00 грн, із яких прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками - 5162,00 грн (2000,00 грн * 1,9 % * 29 днів + 2000,00 грн * 2,9 % * 70 днів), які були нараховані в межах погодженого строку кредитування, з урахуванням автопролонгації. Відповідачка не спростувала належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі, будь-яких заперечень з даного приводу суду не надавала
Тому, дослідивши надані ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» письмові докази, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача 7162,00 грн заборгованості, складові якої описано вище, а позовні вимоги задоволити.
Розподіл судових витрат між сторонами:
питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України та враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 33).
Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2662,40 грн сплаченого судового збору.
Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, то суд ураховує, що, відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, у свою чергу, врегульовано главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом рішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надав такі докази:
- договір № 09/07/2025 про надання юридичних послуг від 09.07.2025, який укладений між ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» та адвокатом Пархомчуком С.В. та додаткову угоду № 1 до нього, відповідно до яких їх сторони домовились, що вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється, виходячи з фактично затрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата), та розрахровується, виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановалюється у розмірі 2500,00 грн (а.с. 26-27, 28);
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та довіреність ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» на адвоката Пархомчука С.В. від 09.07.2025 (а.с. 29, 30);
- акт отримання правової допомоги від 18.03.2026, де вартість послуг по підготовці та направленння позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 становить 13000,00 грн. До послуг включено зустріч та консультацію щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості (1 година, загальна сума 2500,00 грн), складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків, моніторинг та аналіз судової практики (2,5 годин, 6250,00 грн), інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг ЄДРСР щодо процесуального статусу справи (1,5 год, 3750,00 грн), канцелярські витрати (500,00 грн) (а.с. 45);
- платіжну інструкцію № 1122 від 18.03.2026, згідно з якою ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» перерахувало адвокату Пархомчуку С.В. плату за правничу допомогу по договору про надання юридичних послуг від 09.07.2025 на суму 13000,00 грн (а.с. 46).
Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі, суд оцінює їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Так, зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості мають бути підтверджені конкретними доказами їх необхідності та охоплюються загальною підготовкою представника до ведення справи, складення позовної заяви (підготовки доказів), а відповідно не становлять самостійного виду професійної правничої допомоги, витрати на який підлягають окремому відшкодуванню. Не надано підтвердження, що клієнту здійснювалося надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати в розмірі 2500,00 грн не підлягають компенсації. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суду додатковій постанові від 17.01.2022 у справі №756/8241/20.
Також суд звертає увагу, що будь-яких інших клопотань, пов`язаних з розглядом справи, заявлено не було, а подання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є складовою реалізації права сторони на розподіл судових витрат у межах даної справи та не потребує окремого обсягу правничої допомоги. Моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень щодо процесуального статусу судової справи також не був необхідною процесуальною дією для позивача, оскільки він (через уповноваженого представника) приймав участь у розгляді справи та будучи зареєстрованим користувачем підсистеми "Електронний суд" мав належну можливість своєчасно отримувати процесуальні документи, судові повідомлення та відомості про перебіг розгляду справи безпосередньо через офіційний електронний сервіс судової справи, тому такі витрати, які заявлені у розмірі 3750,00 грн, не відповідають критерію їх необхідності та не підлягають відшкодуванню.
Щодо відшкодування 500 грн витрат на канцелярські витрати суд зазначає, що відповідно до п. 3.2 Договору про надання правової допомоги, фактичні витрати адвоката пов`язані з наданням правової допомоги за цим Договором (такі як, але не виключно: отримання документів, збирання доказів, надсилання документів, технічне забезпечення та інші) за умови надання документів, що підтверджують ці витрати, сплачуються клієнтом адвокату понад узгоджену суму гонорару додатково, а тому, до витрат на правничу допомогу, в рамках розгляду цієї цивільної справи, не входять, у зв`язку з чим, відшкодуванню не підлягають.
Тому, беручи до уваги наведене вище, зважаючи на умови договору про надання правничої допомоги, виходячи з об`єму виконаної адвокатом роботи, яка підтверджена належними доказами, суд вважає, що стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6250,00 грн (за складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків), моніторинг та аналіз судової практики.
На підставі викладеного, ст. 3, 526, 527, 610, 626, 628, 639, 1049, 1077, 1078 ЦК України, ст. 3, 12 Закону України "Про електронну комерцію", та керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором № 702982 від 12.07.2021 в розмірі 7162,00 (сім тисяч сто шістдесят дві) гривні, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами - 5162,00 гривні, а також понесені судові витрати в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору та 6250,00 (шість тисяч двісті п`ятдесят) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні заяви представника позивача про стягнення судових витрат в іншій частині відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скаргана рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН", місцезнаходження: м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, код ЄДРПОУ 44002941.
Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя С.М. Монташевич