Справа № 308/650/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді	Іванова А.П.,	
при секретарі судового засідання	Боти О.І.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:

Представник позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №1453-9376 від 30.09.2024 року в сумі 57 855,91 гривень, а також судові витрати у розмірі 2 662,40 гривень.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 30.09.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є інформаційно-телекомунікаційною системою Кредитодавця, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1453-9376.
Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту – 14 400,00 грн.; строк кредитування – встановлений договором; базовий період – відповідно до умов договору; процентна ставка – 0,30% за кожен день користування Кредитом (стандартна ставка).
Позивач через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року, видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний Відповідачем в особистому кабінеті. Факт перерахування коштів підтверджується відповідними квитанціями LiqPay та довідкою про перерахування суми кредиту.
Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором.
Станом на 26.11.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 57 855,91 гривень, а саме: заборгованість за кредитом – 13 774,86 гривень; заборгованість за нарахованими процентами – 43 101,05 гривень; заборгованість по штрафах – 980,00 гривень.
Ухвалою суду від 20.02.2026 року відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін по справі, встановлено строк відповідачу для подання до суду відзиву разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень.
06.03.2026 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ОСОБА_1 позов визнала частково. Не заперечувала наявність заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13 774,86 грн станом на 26.11.2025 року, однак заперечила проти стягнення нарахованих процентів у сумі 43 101,05 грн та штрафних санкцій у сумі 980,00 грн.
Свої заперечення мотивувала тим, що нею частково виконувались зобов`язання за кредитним договором, зокрема сплачено 7 124,76 грн, що свідчить про добросовісність виконання договору. Вказала, що заявлений до стягнення розмір процентів та штрафних санкцій є надмірним, у декілька разів перевищує суму основного боргу, суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування» та має каральний характер. Посилалась на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо права суду на зменшення неустойки.
Просила позов задовольнити частково, стягнути лише заборгованість за тілом кредиту у розмірі 13 774,86 грн, у решті вимог відмовити, а також надати розстрочку виконання рішення строком на 12 місяців із щомісячним платежем 1 148 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання відповідачка не з`явилася, будучи повідомленою про час, дату та місце розгляду справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
30.09.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1453-9376
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Статтею 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Договір про відкриття кредитної лінії №1453-9376 від 30.09.2024 підписаний відповідачем електронним підписом – одноразовим ідентифікатором, що надійшов на мобільний телефон Відповідача.
Відповідно до умов Договору: сума кредиту (кредитний ліміт) – 14 400,00 гривень; дата надання кредиту – 30.09.2024; процентна ставка за користування кредитом – 0,30% за кожен день користування Кредитом (стандартна).
30.09.2024 відповідачу було здійснено переказ грошових коштів, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту, а також квитанціями про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи через систему LiqPay.
Таким чином, суд констатує, що 30.09.2024 між сторонами було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1453-9376 та погоджено усі його істотні умови, такі як сума позики, строк та порядок її надання, порядок повернення та плата за користування позиковими коштами.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором №1453-9376 від 30.09.2024, станом на 26.11.2025 загальний розмір заборгованості відповідача становить 57 855,91 гривень, а саме:
- заборгованість за кредитом – 13 774,86 гривень;
- заборгованість за нарахованими процентами – 43 101,05 гривень;
- заборгованість по штрафах – 980,00 гривень.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку не повернуті, беручи до уваги, що договір є дійсним, відповідач користувався кредитними коштами, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором.
Суд зазначає, що відповідач доводів позивача про таку заборгованість не спростувала, контррозрахунку заборгованості не зробила, доказів сплати заборгованості за кредитним договором до суду не подала, як і доказів неотримання кредитних коштів.
Судом також встановлено, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитом (основною сумою боргу) становить за договором про надання кредиту №1453-9376 в розмірі 13744,86 грн., при цьому, заборгованість за відсотками позивач ТОВ «Укр кредит фінанс» просить стягнути у розмірі 43101,05 грн., яка більш як у 3 рази перевищує розмір боргу. 
Суд вважає, що нараховані позивачем ТОВ «Укр кредит фінанс» суми по відсоткам за користування кредитом не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в електронних договорах такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником яких є відповідач ОСОБА_1 як споживач, тим самим порушує її права споживача, тому вимога позивача ТОВ «Укр кредит фінанс» про стягнення цьої суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим чинним ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача ОСОБА_1 та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем ТОВ «Укр кредит фінанс», а наявність в останнього як кредитора можливості стягувати з відповідача ОСОБА_1 , як споживача надмірні грошові суми відсотків, спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання відповідача як боржника виконувати основне грошове зобов`язання, при цьому суд висновує, що загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту, відтак, такі підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 , оскільки знайшли своє реальне відображення у кожному договорі. 
При вирішенні питання щодо стягнення відсотків, суд, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків невиконаному зобов`язанню відповідача ОСОБА_1 та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає, що належить зменшити розмір відсотків до розміру, що складатиме 100% від суми заборгованості за тілом кредиту (основною сумою боргу). На переконання суду, саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин, враховуючи знецінення валюти гривні та велику інфляцію в Україні. 
Враховуючи наявність у відповідача ОСОБА_1 непогашеної заборгованості за договором про споживчий кредит №1407-2325 від 11.06.2024 року, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача ТОВ «Укр кредит фінанс», частково, а саме: стягнути заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №1453-9376, у розмірі 27 549,72 грн., з яких: 13 774,86 грн. – прострочена заборгованість за кредитом, 13 774,86 грн. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
При вирішенні позовної вимоги про стягнення штрафу, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який було неодноразово продовжено та який триває на даний час.
Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року у справі №183/7850/22 зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
За наведених обставин стягнення заборгованості за штрафом в сумі 980,00 грн. за вищевказаним кредитним договором, нарахованої у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді витрат на сплату судового збору в сумі 2 662,40 гривень.
Керуючись ст. ст. 207, 509, 526, 549, 551, 625, 626-629, 633-634, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 81, 89, 141, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд
у х в а л и в:
Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код за ЄДРПОУ: 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133) заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії №1453-9376 від 30.09.2024 в сумі 27 549 (двадцять сім тисяч п`ятсот сорок дев`ять) гривень 72 копійку, яка складається з: 13 774,86 грн. – прострочена заборгованість за кредитом, 13 774,86 грн. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код за ЄДРПОУ: 38548598) суму сплаченого позивачем судового збору 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду        А.П. Іванов