Справа № 462/1130/24

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року м.Львів
Залізничний районний суд м. Львова в складі:
головуючого – судді Боровкова Д.О.
при секретарі Свищо В.С.,
за участю позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 (третя особа: державний нотаріус Сьомої Львівської державної нотаріальної контори Гуділіна Ірина Іванівна) про визнання майна спільною сумісною власністю та права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить у якому просить визнати житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1023 га, кадастровий номер 4610165500:01:001:0001, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; визнати, що частка померлої ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1023 га, кадастровий номер 4610165500:01:001:0001, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становила 1/2 частки у праві спільної сумісної власності; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,1023 га, кадастровий номер 4610165500:01:001:0001, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування.
У підготовчому засіданні представник відповідача – адвокат Пручай О.М. позов визнала, про що подала письмову заяву /а.с.220/.
У підготовчому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просять у зв`язку з визнанням позову відповідачем повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, інші судові витрати покласти на позивача, про що подали заяву /а.с.219/.
Згідно з частинами 3 та 4 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Суд заслухавши учасників справи, оглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11 січня 1968 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 /а.с.44/. У шлюбі в них народилося двоє синів: позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , який тривалий час постійно проживає на території російської федерації /а.с.46,80,81/. 
Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 жовтня 2015 року індексний № 45684222 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно убачається, що відповідачу ОСОБА_4 на праві власності належить будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 750299346101) за адресою: АДРЕСА_1 (сучасна назва - АДРЕСА_1 ) /а.с.74/.
З Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛВ № 074749 від 08 жовтня 2003 року вбачається, що ОСОБА_4 на праві власності належить земельна ділянка розташована АДРЕСА_1 , площею 0,1023 га, кадастровий номер 4610165500:01:001:0001 /а.с.75/.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 /а.с.9/.
Сторони визнають, що вищевказані будинок та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, і тому, до складу спадщини померлої входить її частка, тобто 1/2 частина цих об`єктів нерухомого майна, а інша 1/2 частини залишається у власності відповідача ОСОБА_4 .
З довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації № б/р від 04 серпня 2023 року вбачається, що на момент смерті ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_1 було зареєстровано три особи, а саме: позивач, відповідач та ОСОБА_5 /а.с.45/.
04 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Сьому Львівську державну нотаріальну контору зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті його матері /а.с.41 зворот/.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами 1 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно з частиною 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).
Згідно зі статтею 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.
З копії матеріалів садкової справи № 218/2023, заведеної 04 серпня 2023 року Сьомою Львівською державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що крім позивача ніхто до нотаріуса зі заявами про прийняття спадщини або зі заявами про видачу свідоцтва на спадщину не звертався.
Отже, спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 є її чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_1 .
Зважаючи на те, що відповідач позов визнав у повному обсязі та не заперечує фактичні обставини, викладені у позові як підставу позовних вимог, про що його представник зазначила у відповідній письмовій заяві, і таке визнання позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти від відповідача визнання позову та ухвалити рішення про задоволення позивних вимог в частині визнання право власності на 1/4 частину спадкового майна.
Щодо вимог про визнання будинку та земельної ділянки об`єктами спільною сумісної власності подружжя та визначення частки у майні за померлою, то такі повністю у даній конкретній справі охоплюється вимогами про визнання права власності на спадкове майно, і тому підстав для задоволення вказаних вимог немає. Крім цього, задоволення вимог про визнання будинку та земельної ділянки об`єктами спільною сумісної власності подружжя ніяким чином не відновить порушені права та інтереси позивача.
Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір на загальну суму 5109,80 грн, що підтверджується платіжними інструкціями /а.с.5,31/.
Ураховуючи, що на час подачі відповідачем заяви про визнання позову розгляд справи по суті не розпочався, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту судових витрат слід віднести на рахунок позивача відповідно до його заяви.
Керуючись статтям 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд 

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 (третя особа: державний нотаріус Сьомої Львівської державної нотаріальної контори Гуділіна Ірина Іванівна) про визнання майна спільною сумісною власністю та права власності на спадкове майно – задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 750299346101) у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,1023 га, кадастровий номер 4610165500:01:001:0001, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У решті вимог позову відмовити.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 сплачений через АТ «ПУМБ» судовий збір в сумі 2554 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 90 коп. відповідно до квитанції № 43932222 від 31 січня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Львівського апеляційного суду Львівської області.

Суддя: 

Оригінал рішення.