Справа № 296/13109/25
2/296/1933/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

"30" квітня 2026 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира
в складі: головуючого судді Пилипюк Л. М.,
за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
Позивач ТзОВ «Іннова Нова» звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтовано тим, що 28 травня 2025 року між ТзОВ «Іннова Фінанас» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 8351550525 (далі по тексту рішення - Договір позики). Укладаючи Договір позики, ТзОВ «Іннова Нова» та ОСОБА_1 вчинили дії, передбачені Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до Договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику в розмірі 13 000 гривень шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( НОМЕР_1 ) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою.
Свої зобов`язання за Договором позики ТзОВ «Іннова Фінанс» виконало, зарахувавши суму позики на банківський рахунок відповідача. Натомість відповідач свої зобов`язання за Договором позики не виконав, внаслідок чого має заборгованість у розмірі 34 060 гривень, з яких 13 000 гривень – сума позики; 19 110 гривень – проценти за користування позикою; 1 950 гривень – комісія за надання кредиту.
На підставі наведеного ТзОВ «Іннова Нова» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики в розмірі 34 060 гривень, понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді від 04 грудня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.
Ухвалою суду від 26 січня 2026 року вирішено питання про витребування доказів.
Представник позивача ТзОВ «Іннова Нова» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та надає згоду на заочний розгляд справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Матеріали справи містять відомості про те, що позивачем належно виконано вимоги ч. 7 ст. 43 ЦПК України та надіслано відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання копію позовної заяви з додатками. Крім того, відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, а також судова повістка надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Однак, відповідне поштове відправлення повернуте на адресу суду неврученим відповідачу з відміткою пошти про причину повернення – «адресат відсутній за вказаною адресою». А тому, відповідно до змісту п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що отримав судову повістку. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
За наявності всіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Суд установив, що 28 травня 2025 2024 року між ТзОВ «Іннова Фінанс» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 8351550525 (Кредитний договір), відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Основні умови кредитування згідно цього Договору позики:
- сума кредиту - 13 000 гривень (п. 2.3 Кредитного договору);
- строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є додатком №1 до договору (п. 2.5 Кредитного договору);
- мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби (п. 2.7 Кредитного договору);
- тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов (п. 2.6 Кредитного договору):
- стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 договору (п. 2.6.1 Кредитного договору);
- знижена процентна ставка становить 0,87 % в день та застосовується за умов, якщо позичальник 27.06.2025 сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, позичальник, як учасник Програми лояльності, отримає від кредитодавця індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п. 2.6.2 Кредитного договору);
- дата надання кредиту: 28.05.2025 або наступний за ним календарний день (п. 3.2 Кредитного договору);
- кошти кредиту надаються кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_2 (п. 3.1 Кредитного договору).
28.05.2025 ТзОВ «Іннова Фінанс» надало (перерахувало) ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 13 000 гривень. На виконання вимог ухвали про витребування доказів АТ «ВСТ Банк» підтверджує, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано карту НОМЕР_3 . На вказаний рахунок ОСОБА_1 28.05.2025 було зараховано платіж у розмірі 13 000 гривень.
Відповідно до представленого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 34 060 гривень, з яких 13 000 гривень – сума позики; 19 110 гривень – проценти за користування позикою; 1 950 гривень – комісія за надання кредиту. Період нарахування процентів: з 28 травня 2025 року по 22 жовтня 2025 року включно.
У спірних правовідносинах суд застосовує таке законодавство.
Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.
Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.
Судом установлено, що 28 травня 2025 року між ТзОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання грошових коштів у позику № 8351550525, який за своєю правовою природою є кредитним договором. Спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування.
На підставі цього договору відповідач отримав кредитні кошти (тіло кредиту) в розмірі 13 000 гривень, які зобов`язався повернути, сплатити проценти за користуванням кредитом та комісію за видачу кредиту.
Відповідно до змісту п. 6.1 Кредитного договору повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється відповідно до погодженого сторонами Графіку платежів.
Згідно з Графіком платежів та п. 2.5 Кредитного договору:
- датою повернення суми позики (тіла кредиту) є 23.05.2026;
- проценти повинні сплачуватися кожні 30 днів.
Обставини дотримання обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту позивачем не обґрунтовано та судом не встановлені. Матеріали справи не містять відомостей про надіслання кредитором відповідачу вимоги про дострокове погашення кредиту.
У постанові від 27.03.2019 у справі №521/21255/13-ц Велика Палата Верховного Суду виклала висновок, що боржник зобов`язаний виконати його обов`язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора, боржник зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи на звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи приписи статей 526, 527 і 530 ЦК України, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання відповідних спорів. Невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, а тому він може вимагати у суді виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту.
Разом з тим, у постанові від 26.05.2020 у справі №638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновок, наведений у постанові від 27.03.2019 у справі №521/21255/13-ц, не враховує спеціальний порядок, передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» в редакції до 2017 року, заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту, і вважала за необхідне відступити від зазначеного висновку, конкретизувавши його так: «суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту».
Враховуючи, що частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, містила положення про застосування обов`язкового досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а після 10 червня 2017 року на ці правовідносини почала поширюватися частина четверта статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 26.05.2020 у справі №638/13683/15-ц, є релевантною для даних правовідносин та може бути застосована в частині наслідків для кредитора у разі невиконання передбаченого законодавством досудового врегулювання спору.
Отже, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах позивач станом на дату звернення до суду не набув права на дострокове стягнення тіла кредиту (суми позики), строк сплати якої настане лише 23.05.2026 року. Позивач вправі вимагати стягнення з відповідача лише простроченої заборгованості за кредитним договором.
Простроченою заборгованістю відповідача на момент звернення позивача до суду (17.11.2025) була заборгованість за процентами за 5 розрахункових періодів по 30 днів кожен (з 28.05.2025 по 25.10.2025), тобто 150 днів. За розрахунком суду, така заборгованість становить 19 500 гривень (13 000 гривень (тіло кредиту) х 1 % (процентна ставка) х 150 днів (період нарахування).
Згідно з п.2.7 Кредитного договору комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором кредиту день надання кредиту.
У Графіку платежів зазначено, що комісія за надання кредиту становить 1 950 гривень та стягується з позичальника одноразово.
Суд ураховує, що комісія за надання кредиту є одноразовим платежем, її розмір є фіксованим, не залежить від строку користування кредитом та не має ознак прихованої процентної ставки чи плати за супровід кредиту, а тому умова договору про встановлення комісії за надання кредиту не суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування».
Підсумовуючи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором у розмірі 21 450 гривень, з яких 19 500 гривень -прострочені проценти за користування кредитом, 1 950 гривень – комісія за надання кредиту.
Розподіл судових витрат.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем у цій справі сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (на 62,98 % від ціни позову), а тому з урахуванням принципу пропорційності розподілу судових витрат суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1 525,63 гривень судового збору.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, ст. ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1048, 1054, 1055 ЦК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість за Договором про надання грошових коштів у позику № 8351550525 від 28 травня 2025 року в розмірі 21 450 (двадцяти однієї тисячі чотириста п`ятдесяти) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» 1 525 (одна тисяча п`ятсот двадцять п`ять) гривні 63 копійки судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Болсуновська, 8, повер 9, код в ЄДРПОУ 44127243);
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_4 

Суддя Корольовського районного суду
міста Житомира         Лілія ПИЛИПЮК