Справа № 629/2998/25
Номер провадження 2/629/37/26 
РIШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2026 року м.Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді - Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання –Воєводіної О.В., представника позивача- ОСОБА_1 , представника відповідача- ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 , який був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , він займався похованням батька та розпорядився його особистими речами. Після смерті батька відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки, площею 7,90 га, розташованої на території Артільної сільської ради Лозівського району Харківської області. Зауважив, що у зв`язку з постійним проживанням зі своїм батьком до часу його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , вважав, що фактично прийняв спадщину, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, а тому не квапився з оформленням спадкової справи та не звертався до нотаріуса. 23.10.2024 року він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, однак йому було відмовлено у зв`язку з пропуском строку на звернення. Додав, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але з 2017 року він постійно мешкав разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , батько був одинокою людиною, дружини не мав, разом з батьком мешкали в одному будинку, вели домашній побут, мали підсобне господарство, обробляли город, мали спільний бюджет, спільне харчування, витрати. Купляли побутові речі для спільного користування, сплачували комунальні послуги. Батько мав вади здоров`я, тож позивач піклувався про нього. За життя батько заповіт не залишав, брат ОСОБА_4 написав заяву про неприйняття спадщини, інших спадкоємців батько не мав. 
Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. У відповіді на відзив на позовну заяву зазначила, що для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявності фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та лише визначає юридичний факт – постійне проживання на момент відкриття спадщини. Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15, від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19. Практика правозастосування частини третьої статті 1268 ЦК України є сталою. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Наявність державної реєстрації спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації (постанова Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19). В останні роки життя, коли значно погіршився стан здоров`я батька, ОСОБА_3 проживав з батьком постійно, всіляко допомагав йому в повсякденному житті, взяв на себе більше навантаження в побуті, забезпечував їх продуктами харчування, батька необхідними ліками, сплачував комунальні платежі. У них з батьком був спільний бюджет, вони вели спільне господарство, зокрема утримували 5 корів, продавали молоко, мали від цього доходи, які витрачали на їх з батьком життя (придбання одягу, предметів побуту, ліки, оплата спожитої електроенергії). Крім цього вони утримували домашню птицю, обробляли город, вирощували овочі. Між ними фактично існували взаємні права та обов`язки. Щодо посилань відповідача на Постанову ВС від 05.10.2023 року у справі № 711/2094/22, зазначила, що в даному випадку висновки стосувалися іншого правового спору – підтвердження факту проживання громадян як сім`ї з метою спадкування у статусі подружжя. У вказаній справі достатньо встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для реалізації права ОСОБА_3 на прийняття спадщини. Більш того, ОСОБА_3 протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, від прийняття спадщини не відмовлявся. Фактичне ведення спільного господарства, побуту, придбання продуктів, ліків, оплата комунальних послуг, фактичне проживання зі спадкодавцем та наявність взаємних прав і обов`язків на час відкриття спадщини підтверджуються належними, достовірними та допустимими доказами. 
Представник відповідача надав відзив на позовну заяву(а.с. 46-48), в якому зазначено, що право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений у ст. 1264 ЦК України п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, підлягають встановленню, як факт проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання – щонайменше п`ять років. Верховний Суд у постанові по справі № 531/295/19 від 08.12.2021 вказав, що для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання); фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. При цьому, суд зауважив, що для спільного проживання однією сім`єю необхідно довести ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, а покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення такого факту. У постанові Верховного Суду від 24.06.2021 у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У даній справі, необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання останнього, як спадкоємця першої черги, та спадкодавця на час його смерті. На підтвердження постійного проживання разом зі спадкоємцем на час його смерті у житловому будинку останнього, позивачем по справі не надано жодного належного та/або достовірного доказу. Щодо надання у якості доказу листа-замовлення №- від 12.07.2023 на поховання спадкодавця, який на думку позивача мав би свідчити про факт постійного проживання зі спадкодавцем, слід зазначити, що факт організації поховання та замовлення ритуальних послуг не свідчить про факт проживання разом із померлим спадкодавцем (постанова ВС від 07 квітня 2025 у справі № 494/1174/20, провадження № 61-1841св24). Щодо здійснення піклування над спадкодавцем зазначено, що обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в статті 51 Конституції України. Згідно з ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. 
Представник відповідача в судовому засіданні доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, підтримав в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що починаючи з 2003 року він заснував фермерське господарство та ОСОБА_7 з 2014 року працював пару років у цьому господарстві, а взагалі він його особисто знає дуже давно, оскільки у ОСОБА_6 багато земельних ділянок, які знаходяться поруч із с.Барабашівка. У ОСОБА_8 у дворі та біля двору вони завжди ставили сільськогосподарську техніку, а ОСОБА_5 та його син ОСОБА_3 доглядали за нею (охороняли її), допомагали у ремонті. ОСОБА_5 не вживав алкогольних напоїв, був пунктуальним та вони йому дуже довіряли. ОСОБА_7 та його син ОСОБА_9 постійно разом мешкали в будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 він також добре знає, коли він та механізатори ставили техніку біля їхнього двору, вони майже щодня приїжджали до неї о 7 ранку, тому що між 7 та 8 ранку проходить технічний огляд машин, під час якого перевіряється стан транспорту. У цей час ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виносили їм воду, та коли було холодно -виносили гарячу воду, яка необхідна для перевірки стану техніки. Вони їм дуже сильно допомагали. Батько з сином мешкали разом. Зранку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 часто пригощали його чаєм у своєму будинку, а ОСОБА_6 привозив їм печиво до чаю та для зручностей придбали їм електричну плиту. ОСОБА_7 та мати ОСОБА_12 не були в шлюбі та не мешкали разом, вона мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , де прописаний ОСОБА_9 , а потім виїхала звідти проживати в с.Царедарівка Лозівського району. У с.Барабашівка відсутні установи та організації, що б займались реєстрацією місця проживання, тож у ОСОБА_3 була відсутня реальна можливість прописатися разом з батьком. У ОСОБА_8 є ще один син, але він його дуже давно не бачив. Того сина ОСОБА_6 дуже рідко бачив. ОСОБА_7 в шлюбі не був, ОСОБА_9 також не був одружений. Також пояснив, що ОСОБА_9 мешкав разом з батьком ОСОБА_13 ще за часів, коли разом з ними мешкала мати ОСОБА_8 -бабуся ОСОБА_11 , яка приблизно 15 років тому померла. Син з батьком мешкали як родина, вони спільно готували їжу, працювали, купляли разом речі, продукти, мотоблок, мотокосу, водяні насоси. Котенки ОСОБА_14 та ОСОБА_11 жили за рахунок орендної плати, тримали телят і корів. Вони продавали телят, міняли корів, здавали молоко. Вони разом сплачували комунальні послуги, батько завжди переймався, щоб вчасно сплатити за комунальні послуги. Вони разом готували їжу для худоби, разом слідкували за будинком та городом, у них завжди був порядок. Батько дуже любив порядок. Особисті речі ОСОБА_3 були в будинку батька. У ОСОБА_15 та ОСОБА_11 були окремі кімнати з особистими речами, вони мешкали разом постійно, турбувались один про одного. Коли ОСОБА_6 на автомобілі їздив за запчастинами до м.Лозова, то брав ОСОБА_15 та ОСОБА_11 з собою, оскільки в селі Барабашівка магазину немає, там залишилося декілька хат і вони ходили у магазин до сусіднього села. Перед поїздками та дорогою у машині вони планували що, де та за яку суму вони будуть купувати, складали списки покупок, обговорювали, в яких місцях товар можливо придбати дешевше, тому що жили вони не багато. Все вони купляли за спільні гроші, тому що вони були родиною- батьком та сином, ОСОБА_5 завжди переживав за сина, вони піклувались один про одного, жили дружно. У ОСОБА_8 були проблеми з серцем, ОСОБА_6 купляв ліки за їхні гроші. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , його похованням займався його син ОСОБА_3 , який все організовував та все оплачував, а ОСОБА_6 возив ОСОБА_3 до ритуальної служби. ОСОБА_3 після смерті батька продовжив мешкати в хаті батька, на теперішній час ОСОБА_9 мобілізований та проходить військову службу. 
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він працює механізатором у фермерському господарстві під керівництвом ОСОБА_6 . ОСОБА_15 та ОСОБА_11 він знає більше 15 років. Вони мешкали разом в с.Барабашівка, та ОСОБА_16 з ними майже щодня спілкувався, оскільки вони ставили сількогосподарську техніку біля двору ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , та коли була негода, він та інші працівники- механізатори за запрошенням ОСОБА_15 та ОСОБА_11 в їхньому будинку пили чай, до чаю вони з собою привозили печиво та солодощі. Також ОСОБА_5 та ОСОБА_3 допомагали їм здійснювати обслуговування техніки. Він та інші працівники приїжджали до будинку ОСОБА_17 о 07 годину ранку та ОСОБА_16 бачив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 мешкали постійно разом, як батько та син, в будинку було 4 кімнати, у них були окремі кімнати з окремими ліжками. На кухні у них все спільне було, в будинку та на подвір`ї чисто. ОСОБА_16 їм допомагав привозити сіно, вони тримали худобу, корів, свиней, телят. Батько та син все робили разом, молоко здавали по черзі, у них було багато молока. Вони разом тримали худобу та обробляли город, отримували орендну плату за пай, ОСОБА_3 нанімався косити траву, вони з батьком придбали косарку, мотоблок. Вони разом купили для себе новий телевізор. У ОСОБА_3 іншого житла не було, він не був одружений. По сусідству раніше жила мати ОСОБА_3 , а зараз живе його сестра. ОСОБА_3 постійно жив з батьком ОСОБА_5 . В селі магазину немає, тож ОСОБА_6 постійно їх возив у м.Лозова для придбання продуктів харчування та інших речей. Все майно у них було спільне. Це були сімейні стосунки, як в нормальній спільній родині, вони піклувались один про одного, ОСОБА_9 турбувався про хворого батька, купляв ліки, здійснив його поховання. ОСОБА_5 помер влітку 2023 року, його син ОСОБА_3 продовжив мешкати в хаті батька. На теперішній час ОСОБА_11 мобілізований та проходить військову службу в лавах ЗСУ. 
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що вона пенсіонерка, мешкає в с.Царедарівка. ОСОБА_5 це батько її сина ОСОБА_3 . В 1990-х роках вона та ОСОБА_5 близько 10-ти років мешкали в незареєстрованому шлюбі. ОСОБА_3 народився в 1991 році. Вони жили в будинках, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 . Будинок 12 належав їй, а буд.14 належав ОСОБА_5 , який у тому будинку жив постійно та був у ньому зареєстрований. Коли вони зійшлись з ОСОБА_5 у неї вже було 6 дітей, у неї та ОСОБА_5 двоє спільних дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , інших дітей, окрім цих, у ОСОБА_5 не було, а у неї всього 8 дітей, та вона і всі її діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , у якому з 1990 року та по теперішній час мешкає її донька- ОСОБА_19 та її троє дітей. ОСОБА_3 змалечку, як тільки почав ходити, мешкав разом з батьком в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 у шлюбі не перебував, він весь час був з батьком, мешкав разом з ним, вони займались господарством, мали худобу, вони турбувались один про одного. ОСОБА_4 вже давно з батьком не мешкає, в нього своя родина, має трьох дітей, переїхав до с-ща ОСОБА_20 . У ОСОБА_18 на теперішній час інша сім`я, вона мешкає з іншим чоловіком у цивільному шлюбі. У ОСОБА_19 своя родина, вона мешкає з 3-ма дітьми за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок складається з двох кімнат, він маленький, речей ОСОБА_3 там немає, також у ньому немає місця для ОСОБА_11 . Вона близько 3-5 років також не мешкає у буд. АДРЕСА_2 , переїхала до с. Царедарівка. Зазначила, що у ОСОБА_5 були вади здоров`я, хворе серце. Син ОСОБА_11 турбувався про нього. ОСОБА_3 з батьком жили за рахунок оренди, батько отримував пенсію, разом обробляли город, тримали корів, телят, свиней, здавали м`ясо та молоко. Худоба та все майно було їхнім спільним. Вони разом все купували в будинок: речі, техніку, телевізор, холодильник, разом займались худобою, городом. Разом вони також їздили до міста Лозова і там придбавали речі, продукти харчування, господарські речі для дому, готували їжу теж разом. Вони за спільні кошти фарбували вікна, ремонтували будинок. ОСОБА_11 завжди піклувався про батька та був постійно разом із ним. Коли ОСОБА_5 помер, ОСОБА_3 поховав батька, все сплатив та організував. Після смерті батька ОСОБА_3 продовжував мешкати в хаті батька та займатись утриманням худоби, у нього залишалось 3 корови, а після того, як її сина ОСОБА_3 мобілізували, вона доглядає за худобою.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що вона сестра ОСОБА_3 по матері. На теперішній час вона перебуває в декреті та мешкає разом з 3-ма своїми дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані багато людей, але все своє життя у ньому мешкає вона та її діти. ОСОБА_5 це батько ОСОБА_3 , який змалечку мешкав за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьком та бабусею-матір`ю ОСОБА_5 , яка померла, коли він ще ходив до школи. ОСОБА_5 та ОСОБА_3 постійно жили разом, працювали та все робили разом. Всі особисті речі та майно її брата ОСОБА_3 знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок № 12 невеликий, складається з 2 кімнат та коридору, у цьому будинку особистих речей ОСОБА_3 немає. У ОСОБА_5 є ще один син ОСОБА_4 , але він має свою родину та трьох дітей, мешкає в с-щі ОСОБА_20 . ОСОБА_9 в шлюбі не перебував, постійно мешкав з батьком ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 та ОСОБА_3 все робили разом; тримали господарство- корів, свиней, телят, птицю, обробляли город, продавали телят, здавали молоко. Свого часу у них було 9 корів, потім вони декілька корів продали. На момент смерті ОСОБА_8 у них було 5 корів. ОСОБА_7 мав вади здоров`я, у нього було хворе серце. ОСОБА_3 йому завжди допомагав, на момент смерті батька ОСОБА_11 мешкав з ним. Бюджет вони не ділили, в них був спільний бюджет, ОСОБА_19 до них ходила в гості, коли щось випікала, то завжди заносила їм та ділилась, бо їхні будинки розташовані поруч. Батько та син разом харчувались, готовили їжу також разом. Вони обговорювали завжди спільні покупки, разом або хтось із них їздив до міста, щоб придбати продукти харчування, речі. Хата в них невеличка, дві кімнати, але її вони разом доглядали, білили, красили. Двір та город теж були охайні, доглянуті. Останні роки життя ОСОБА_5 потребував допомоги, ОСОБА_9 був постійно поруч. Вони мешкали разом родиною. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 казали їй, що вони спільно все придбавали, та гроші, що знаходились в будинку, їх спільні. Вони придбали за спільні гроші мотоблок, мотоцикл ОСОБА_21 , холодильник, телевізор, чайник. Їх бюджет складався їз розведення та продажу корів, телят, м`яса, молока. ОСОБА_7 мав земельну ділянку- пай, який здавав в оренду ОСОБА_6 . ОСОБА_10 та ОСОБА_11 разом постійно жили до смерті ОСОБА_5 . Після смерті батька ОСОБА_3 продовжував мешкати в хаті батька, аж поки його не мобілізували до лав ЗСУ. Після того, як ОСОБА_11 мобілізували, в будинку АДРЕСА_1 мешкає їхня мати ОСОБА_18 , яка доглядає за будинком та худобою, яка була в ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що вона мешкає в АДРЕСА_3 . Батько ОСОБА_5 та його син ОСОБА_3 її односельці та мешкають на сусідній вулиці від неї. В будинку АДРЕСА_2 живе ОСОБА_19 з дітьми. Цей будинок дуже маленький та в ньому немає місця для ОСОБА_3 . ОСОБА_10 та ОСОБА_11 жили разом за адресою: АДРЕСА_1 . У них було спільне господарство, вони тримали коров, телят, поросят, птицю, здавали молоко за гроші, продавали телят та корів, обробляли город. Вона працювала листоношею та бувала у них за місцем їх мешкання. ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_1 мешкає з самого дитинства, там мешкала його бабуся (мати ОСОБА_5 ) ОСОБА_3 нікуди не виїздив, не одружений, дітей не має. ОСОБА_5 жив з мамою ОСОБА_3 , а після того як вони перестали з нею мешкати, ОСОБА_5 жив тільки з сином ОСОБА_3 після смерті його бабусі-матері ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_22 заходила в їхню хату(вже не було бабусі), то бачила, що у помешканні у них було чисто та була техніка, телевізор. Також вони збирались придбати техніку для городу, бензопилу. ОСОБА_3 більше працював на городі та виносив на продаж молоко. ОСОБА_7 мав вади здоров`я та син ОСОБА_9 йому завжди допомогав. ОСОБА_5 їй розповідав, що ОСОБА_3 з ним жив постійно, казав, що вони з сином ОСОБА_3 планують спільні придбання. Вони мешкали як сім`я, родина, як батько з сином, до самої смерті ОСОБА_5 , який помер влітку 2023 року. 
Вислухавши пояснення представників сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_18 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с.13, 23).
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 24.09.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 14.09.1991 року (а.с.12).
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті гострий інфаркт міокарда, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті (а.с.14-15).
З копії державного акту на право приватної власності на землю вбачається, що ОСОБА_5 на підставі розпорядження Лозівської райдержадміністрації від 15.04.2002 року №141 належить земельна ділянка площею 7,790 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Артільної сільської ради, та передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.16).
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо суб`єкта – земельна ділянка, яка належить ОСОБА_5 на підставі договору оренди землі перебуває в оренді СФГ «Елітне» код ЄДРПОУ 32414121 (а.с.118-119).
Відповідно до листа-замовлення від 12.07.2023 року поховання на 14.07.2023 року,- ОСОБА_3 замовив ритуальні товари та послуги у ФОП ОСОБА_23 для поховання ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та похований на кладовищі с.Барабашівка (а.с.24,112).
ОСОБА_3 призваний на військову службу, що підтверджується копією довідки ІНФОРМАЦІЯ_6 від 03.04.2026 року (а.с.116-117).
З копій погосподаських книг за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані 13 осіб: ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_3 , ОСОБА_25 , ОСОБА_4 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_24 . Відповідно до копії погосподаських книг за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_5 (а.с.124-135).
З повідомлення Лозівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що відсутні актові записи про реєстрації шлюбу та розірвання шлюбу складені на ОСОБА_5 (а.с.42).
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.03.2025 року по справі №629/607/25 заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи ОСОБА_4 , Лозівська міська територіальна громада в особі Лозівської міської ради Харківської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини залишено без розгляду (а.с. 18-19).
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
У статті 1258 ЦК України визначена черговість спадкування за законом, а саме - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Статтями 1261-1265 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
З копії спадкової справи №136/2024 заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 вбачається, що до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Н.В. 23.10.2024 звернувся ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 . Крім того, до нотаріуса звернувся ОСОБА_4 з заявою про те, що він спадщину після смерті батька ОСОБА_5 не прийняв та на неї не претендує, з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини звертатись не буде (а.с.33-41).
Постановою приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Даниленко Н.В. від 23.10.2024 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.17).
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.
Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
У постанові Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.
За змістом підпункту 3.19 пункту 3 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5,- спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно підпункту 3.20 пункту 3 глави 10 розділу II вказаного Порядку (в редакції, чинній на час відкриття спадщини, звернення спадкоємця до нотаріуса та відмови у вчиненні нотаріальної дії) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.
Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20.
Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 ; від 18 листопада 2020 року в справі № 523/19010/15-ц; від 02 квітня 2021 року в справі № 191/1808/19; від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом позовної заяви та з показань свідків судом встановлено і не спростовано матеріалами справи, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 будинок АДРЕСА_1 був постійним місцем проживання позивача, хоча він і не був зареєстрований у цьому будинку, він з дитинства протягом тривалого часу у ньому мешкав, брав участь в його утриманні, разом зі спадкодавцем доглядали прилеглу територію та обробляли город, вели спільне господарство, тримали худобу, корів, телят, свиней та птицю, продавали молоко, корів і телят, та мали спільний бюджет і спільні витрати. Під час хвороби батька позивач дбав про нього, купляв йому ліки та самостійно займався їхнім з батьком спільним господарством. Після смерті батька, здійснив його поховання та продовжував жити у його будинку, доглядав помешкання, подвір`я, город та худобу, вів господарство, аж до часу його мобілізації на військову службу до лав ЗСУ.
Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, на які посилається позивач, та доведено факт спільного проживання спадкоємця ОСОБА_3 з померлим спадкодавцемОСОБА_5 на час відкриття спадщини в будинку АДРЕСА_1 , їх спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків, що є характерними ознаками сім`ї, та, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, то вони підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 76- 81, 258-259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1220, 1258, 1261-1265, 1268, 1270 ЦК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.А. Мицик