єдиний унікальний номер справи 531/1045/26
номер провадження 2/531/939/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року Карлівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді – Фисун Л.С.
за участю секретаря судового засідання Нагорної О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Карлівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:
стислий виклад позиції позивача.
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Укр кредит фінанс», від імені якого діє представник, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 15.11.2025 між відповідачем та ТОВ «Укр кредит фінанс» укладено договір на відкриття кредитної лінії № 1625-7366, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 18000,00 гривень, строком на 300 днів, комісія за видачу кредиту- 20,00 %, знижена ставка 0,90% в день, стандартна % ставка – 1 % в день, і зобов`язався повернути його у строк та на умовах, зазначених в договору. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та перерахував грошові кошти на картковий рахунок, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. Станом на 02.03.2026 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 49608,00 гривень, яка складається із заборгованості за сумою кредиту – 18000,00 гривень; заборгованості за нарахованими процентами - 19008,00 гривень, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК- 9000,00 грн, заборгованості по комісії- -3600,00 гривень. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованістьза кредитним договором№ № 1625-7366 від 15.11.2025 в розмірі 49608,00 гривень, судові витрати в розмірі 2662,40 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень.
Позиції учасників судового провадження.
Від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Яресько Т.В. надійшов відзив на позов,в якому просить позовні вимоги задовольнити частково в розмірі 37008,00 гривень, що складається з заборгованості за сумою кредиту – 18000,00 гривень; заборгованості за нарахованими процентами - 19008,00 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовити.В обґрунтування відзиву зазначив, що відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів у зв`язку з чим частково визнає позовні вимоги в частині заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом
Водночас відповідач заперечує проти позовних вимог у частині стягнення комісії та процентів, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України.
Проценти відповідно до ст.625 ЦК України у розмірі 9000,00 грн були нараховані позивачем за період зп29.11.2025 року по 23.12.2025 року включно, тобто за період дії в Україні воєнного стану.
Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а проценти, нараховані Позивачем відповідно до ст.625 ЦК України у розмірі 9000,00 грн, підлягають списанню кредитодавцем
Також позивачем включено до складу заявленої заборгованості комісію за надання кредиту у розмірі 3600,00 грн
Зі змісту самого Кредитного договору вбачається, що комісія за видачу кредиту не визначена як плата за додаткову чи супутню послугу кредитодавця, не пов`язана з окремою дією кредитодавця щодо переказу або видачі коштів, а прямо названа іншою складовою плати за користування кредитними коштами. Таким чином, за своєю правовою та економічною природою зазначена комісія не має самостійного предмета оплати. Вона не сплачується за окрему послугу, яка фактично надається позичальнику, а фактично дублює плату за користування кредитом, яка вже передбачена договором у вигляді процентів.
Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»: «кредитодавцю заборонено встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії чи інші платежі за дії, які не є послугою у розумінні цього Закону, а умова договору, що передбачає здійснення такого платежу, є нікчемною.». Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування»: «умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Спірна комісія фактично є прихованою формою збільшення вартості кредиту, оскільки Позичальник зобов`язується сплатити додатковий платіж не за окрему послугу, а за саме користування кредитними коштами, що вже охоплюється процентами за користування кредитом.
Відсутність у договорі переліку та змісту таких послуг, а також доказів їх реального надання призводить до того, що відповідна умова договору визнається несправедливою, створює істотний дисбаланс прав та обов`язків на шкоду споживача і, відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемною та не може бути підставою для стягнення.
До відзиву представником відповідача подано клопотання про визначення порядку виконання рішення суду шляхом розстрочення його виконання у разі часткового задоволення позову.
Позивач свого представника у судове засідання не направив, згідно матеріалів справи, просить справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. 
Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 01 травня 2026 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) (а.с.15).
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
15.11.2025 між відповідачем та ТОВ «Укр кредит фінанс» укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1625-7366 відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 18000,00 гривень строком на 300 днів, стандартна процентна ставка становить 1.00% за кожен день користування кредитом. Комісія за видачу кредиту становить 20.00 % У разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 401500 (чотириста однієї тисячі п`ятсот) процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України. 
Відповідачем договір підписано щляхом надання одноразового ідентифікатора 
На виконання умов договору ТОВ «Укр кредит фінанс» надало відповідачу кредитні кошти, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1625-7366 від 15.11.2025 року через платіжну систему онлайн платежів в якій зазначено, що: 15.11.2025 видача кредиту сума платежу 18000,00 грн, платіжна система EasyPay, платіж 1709606028, картка  НОМЕР_1 , а також підтвердженням успішної оплати ТОВ «ФК «Контрактовий дім».
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, у відповідача утворилась заборгованість за договором №1625-7366 від 15.11.2025, яка станом на 02.03.2026 складає 49608,00 гривень, у тому числі: заборгованість за сумою кредиту – 18000,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами - 19008,00 гривень, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК- 9000,00 грн, заборгованість по комісії- -3600,00 гривень. 
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону).
Таким чином, договір між сторонами укладено відповідно до положень ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі №524/5556/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Оцінка суду.
Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом заповнення Заявки на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти.
Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування. Приймаючи умови договору, відповідач також підтвердив, що умови договору йому зрозумілі. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Враховуючи, що відповідач отримав кредитні кошти, що підтверджується доказами по справі, натомість взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту та процентами, а тому вимоги позивача в цій частині є доведеними та підлягають задоволенню.
Щодо стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК в сумі 9000,00 грн то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Щодо стягнення з відповідача комісії, суд зазначає наступне.
Згідно абз. 4 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Пунктом 4.7 договору №1625-7366 від 15.11.2025 року встановлена комісія пов`язана з наданням кредиту, яка становить 20.00 % від суми виданого Кредиту
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №204/224/21 у постанові від 06 листопада 2023 року, дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Верховний Суд у вказаній постанові зокрема зазначив, що у кредитному договорі не лише потрібно зазначити перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, а й надати докази їх понесення.
Приймаючи до уваги те, що у кредитному договорі ТОВ «Укр кредит фінанс» не зазначило та не надало доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця пов`язані з видачею кредиту, а тому суд дійшов висновку, що положення п. 4.7 Кредитного договору №1625-7366 від 15.11.2025 року, в частині комісії за надання кредиту є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
За таких обставин, позивачем без належних нате правових підстав нарахована комісія за надання кредиту в розмірі 3600,00 грн, а відтак, позовні вимоги ТОВ «Укр кредит фінанс» про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, з урахуванням порушення позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором №1625-7366 від 15.11.2025 року, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі: 18000,00 гривень –заборгованість за кредитом; 19008,00 гривень- заборгованість по процентах, а всього 37008,00 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Щодо клопотання представника відповідача про розстрочення виконання рішення.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.7 ст.265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення; надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.
При цьому, згідно із ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.06.2019 року у справі № 2-55/10 провадження № 61-46129св18 зазначив, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що, відповідно до статті 435 ЦПК України, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Також у постанові Верховного Суду у складі у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного від 19.12.2018 року у справі № 264/2548/16-ц провадження № 61-629св18 вказано, що відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначені нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання строку для відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.
Верховний Суд у постанові від 05.09.023 року у справі № 295/5781/19 також звернув увагу на те, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення. Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.
Системний аналіз норм законодавства та висновків Верховного Суду свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. При цьому необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення/розстрочення виконання рішення суду є дотримання розумного та пропорційного балансу інтересів сторін, а також дотримання розумного строку відстрочення/розстрочення.
Суд зауважує, що предметом вказаного спору є стягнення заборгованості за кредитним договором від 15.11.2025 року, який, як встановлено, був укладений за взаємною згодою сторін , зокрема і щодо відповідальності за його невиконання.
Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування матеріальний стан відповідача у 2025-2026 роках не змінився.
Крім того інформація Українського бюро кредитних історій не свідчить про наявність у відповідачки заборгованості, яка присуджена в судовому порядку та стягується в примусовому порядку відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Тому, виходячи з підстав та предмету саме у цій справі, враховуючи сутність обставин, які передували виникненню спору між сторонами, то суд не вбачає підстав за клопотанням відповідачів для встановлення розстрочення виконання даного рішення суду під час вирішення спору та ухвалення рішення.
В той же час, суд зауважує, що сторони не обмежені у своєму праві визначити порядок та спосіб виконання даного рішення суду, в тому числі і шляхом розстрочення його виконання на стадії виконавчого провадження, тобто після ухвалення даного рішення суду.
Судові витрати.
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Оскільки позовні вимоги суд задовольняє частково то відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1986,17 гривень сплаченого судового збору. 
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 133, 140, 141, 247, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Укр кредит фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1625-7366 в розмірі 37008,00 гривень (тридцять сім тисяч вісім гривень 00 коп), судовий збір у розмірі 1986,17 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят шість гривень 17 коп).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Яресько Т.В. про розстрочення виконання рішення суду - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358цього Кодексу.
Учасники справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс», ЄДРПОУ: 38548598, місцезнаходження юридичної особи: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд 26 офіс 407.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 10.06.2026 року.

Суддя Л.С.Фисун