г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/5399/25
Номер провадження 2/213/231/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

18 травня 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого – судді Нестеренка О.М.,
секретар судового засідання – Близнюк Є.О.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів, - 
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача.
Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , грошові кошти у розмірі 99 760 грн як отримані без достатньої правової підстави. Крім того, представник позивача також просить стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. 
Позов обґрунтовано обставинами:
25.07.2024 позивач звернулась до Відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про те, що 25.07.2024 невідома особа о 13:27 зателефонувала їй та представилась представником ПРАТ «Київстар», зловживаючи довірою шляхом обману заволоділа її мобільним номером телефону, після чого на електронну адресу позивачки надійшло повідомлення про взяття кредиту на її ім`я, який в подальшому було перераховано разом із власними коштами в розмірі 250 000 грн за допомогою електронно обчислювальних пристроїв з карток заявниці. На підставі цієї події було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12024020040000559 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. 
Шляхом отримання доступу до документів АТ «Універсал Банк» у вигляді інформації щодо руху коштів по банківських картках по кожній операції в період з 24.07.2024 по 26.07.2024 було встановлено особу ОСОБА_2 . Аналізом руху грошових коштів було встановлено, що на картку відповідача 25.07.2024 надійшли кошти у розмірі 99 760 грн. 
Позиція відповідача
У встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк від відповідача не надходило ні відзиву на позовну заяву, ні будь-яких інших заяв, клопотань. 
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
29.10.2025 представник позивача звернувся до суду із вказаною заявою та клопотанням про витребування доказів.
03.11.2025 провадження у справі було відкрито, постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження.
15.01.2026 постановлено витребувати докази.
27.03.2026 на виконання ухвали надійшли витребувані докази.
07.04.2026 підготовче провадження закрито.
Будь-яких заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. 
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 25.07.2024 позивач ОСОБА_1 звернулась до Відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, а саме: 25.07.2024 невідома особа о 13:27 зателефонувала їй та представилась представником ПРАТ «Київстар», зловживаючи довірою шляхом обману заволоділа її мобільним номером телефону, після чого на електронну адресу позивачки надійшло повідомлення про взяття кредиту на її ім`я, який в подальшому було перераховано разом із власними коштами в розмірі 250 000 грн за допомогою електронно обчислювальних пристроїв з карток заявниці на картки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .
На підставі цієї події було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12024020040000559 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Під час досудового розслідування було отримано доступ до документів у вигляді інформації, розпорядником якої є АТ «Універсал Банк», щодо руху коштів по банківських картках НОМЕР_1 , НОМЕР_3 у друкованому та електронному вигляді на паперовому носії з наданням повного розшифрування: дати проведення розрахунків, сум перерахувань, повною інформацією про контрагентів, номерів та виду платіжних документів, призначення платежів, назв підприємств, кодів ЄДРПОУ та МФО банків обслуговування, анкетних даних фізичних осіб, їх ідентифікаційних номерів, місце здійснення операції (адреси відділень та банкоматів) по кожній операції за період з 24.07.2024 по 26.07.2024, та було встановлено особу – ОСОБА_2 .
Аналізом руху грошових коштів по банківській картці встановлено, що 25.07.2024 на банківську карту ОСОБА_2 надійщли грошові кошти у загальному розмірі 99 760 грн, а саме:
25.07.2024 о 14:33, транзакція на суму 6580 грн;
25.07.2024 о 14:37, транзакція на суму 6580 грн;
25.07.2024 о 14:38, транзакція на суму 4600 грн;
25.07.2024 о 14:38, транзакція на суму 29000 грн;
25.07.2024 о 14:40, транзакція на суму 24000 грн;
25.07.2024 о 14:42, транзакція на суму 29000 грн.
Також на виконання ухвали суду про витребування доказів, АТ «Універсал Банк» ініціював детальну перевірки в ході якої було підтверджено зарахування грошових коштів у зазначених вище розмірах.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду повідомлені належним чином.
18.05.2026 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. 
Відповідач про дату та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України. Судові повістки та копія ухвали про відкриття провадження направлялись судом за встановленим місцем реєстрації, але були повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач про причини неявки суд не повідомив, правом надання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило.
За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
IV. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. 
Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про : 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 ).
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідносин, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем були відсутні будь-які письмові чи усні домовленості щодо перерахування коштів, як і відсутні будь-які зобов`язання. Позивач перерахував кошти відповідачу помилково, а відповідач набув та розпорядився коштами без будь-якої правової підстави. 
Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку та враховуючи, що грошові кошти у розмірі 99 760 грн, які належали позивачу відповідачем отримані незаконно, в добровільному порядку не повернуті, відзиву відповідачем не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Щодо розподілу судових витрат між сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовну вимоги задоволені у повному обсязі з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).
Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З огляду на викладене суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат, що вже понесені на правничу допомогу. Розмір витрат, про стягнення яких просить заявник, на думку суду, є завищеним щодо іншої сторони спору, а тому, зважаючи на те, що обсяг наявних у цивільній справі матеріалів є не великим, підготовка документів у даній справі не потребувала значного часу та великого обсягу аналітичної роботи, а тому зменшення судом суми відшкодування витрат на правничу допомогу до 10000 гривень відповідатиме принципу розумності та реальності витрат
Керуючись статтями 3-5, 12, 13, 76-81, 82, 83, 89, 141, 178 ч. 8, 259, 263-265, 268, 280, 354 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 99 760 (дев`яносто дев`ять тисяч сімсот шістдесят) грн у якості коштів, отриманих без достатньої правової підстави. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 
Забезпечення позову у вигляді арешту грошових коштів, накладений ухвалою суду від 19.11.2025, продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або може бути скасований за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення складено та підписано 18.05.2026 року без проголошення.

Відомості про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.М. Нестеренко