Справа № 535/356/26
Провадження № 2/535/336/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року селище Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Шолудько А.В., з участю секретаря судового засідання Коросташової К.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №535/356/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «УКРАЇНСЬКИЙ ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР» (далі ТОВ ФК «УКРАЇНСЬКИЙ ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
01.04.2026 представник ТОВ ФК «УКРАЇНСЬКИЙ ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР» - адвокат Андрущенко Михайло Валерійович, який діє на підставі договору про надання правничої допомоги №02-02/2026 від 02.02.2026, ордера на надання правничої допомоги серії АН №1929294 від 04.02.2026 (а.с. 8, 51-54), через систему «Електронний суд» подав до суду позов до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання грошових коштів у кредит №1531211074653 від 08.11.2025 в розмірі 20442,15 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 4500,00 грн; заборгованості за процентами - 5817,15 грн; неустойки за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки - 9000,00 грн; комісії за надання кредиту - 1125,00 грн, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту, відсотків у строки та на умовах, передбачених договором.
Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 02.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та витребувано докази (а.с. 74, 75).
Представник відповідача - адвокат Сідько Світлана Іванівна, яка діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВІ №1392576 від 29.04.2026 (а.с. 102), подала 18.05.2026 до суду через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позовних вимог ТОВ ФК «УКРАЇНСЬКИЙ ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР» відмовити, оскільки при укладенні договору з відповідачем ТОВ ФК «Український платіжний центр» не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме таких умов; категорично не погоджується з розміром заявленої заборгованості, так як її розмір є явно завищеним, а наданий розрахунок є непрозорим; комісія до складу розрахунку включена позивачем безпідставно; позивачем фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги така комісія підлягає сплаті, жодних доказів на підтвердження вчинення будь-яких дій чи надання послуг, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано; позивачем здійснювалося неправомірне нарахування неустойки за кредитним договором, а тому вимоги про стягнення неустойки у розмірі 9000,00 грн задоволенню не підлягають; сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлена позивачем в розмірі 5000,00 грн, є явно завищеною та не відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності таких витрат (а.с. 112-119).
26.05.2026 представник позивача - адвокат Андрущенко М.В. подав до суду через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, та просить позовну заяву ТОВ ФК «УКРАЇНСЬКИЙ ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР» про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити у повному обсязі, вказавши, що позичальником ОСОБА_1 під час укладення договору про надання грошових коштів у кредит №1531211074653 від 08.11.2025 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку (цей спосіб ідентифікації прописаний у п. 2.6. Договору). Без введення Позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, переданням ним для отримання Товариством персональних даних з метою укладення договору є неможливим. Договір про надання грошових коштів у кредит №1531211074653 від 08.11.2025, паспорт споживчого кредиту відповідачем підписано одноразовими ідентифікаторами (P1474, D4565), надісланими смс-повідомленням на належний відповідачу фінансовий номер телефону ( НОМЕР_1 ), використання якого дозволено ст. 207 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 4 500,00 грн, а отже акцептовано умови договору. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Матеріали цивільної справи №535/356/26 містять паспорт споживчого кредиту, з яким ОСОБА_1 було ознайомлено, внаслідок чого відбулось подальше укладення договору. Договором про надання грошових коштів у кредит №1531211074653 від 08.11.2025 передбачені проценти за користування наданими позичальнику коштами, які нараховуються протягом строку кредитування за договором, які не є заходом цивільно-правової відповідальності у розумінні ЦК України. Додатково щодо правомірності нарахування неустойки звертає увагу суду, що пункт 6-1 Закону України «Про споживче кредитування», яким регулюються договірні відносини, що становлять предмет позову, виключено відповідно до Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». На підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача, як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Перевірку правильності проведеного у позовній заяві та окремим документом розрахунку заборгованості здійснити досить легко шляхом найпростішого арифметичного множення даних, тому підстав вважати суми, зазначені у позовній заяві зависокими або такими, що навмисно вказані на користь Позивача, немає (а.с. 129 -139).
Представник відповідача - адвокат Сідько С.І. через систему «Електронний суд» подала 01.06.2026 до суду заперечення (а.с. 146-150).
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 126, 128), у відповіді на відзив заявив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, та просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі відповідно до вимог прохальної частини позову (а.с. 138).
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, відповідно до вимог п. 2, п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130 ЦПК України (а.с. 127, 144, 145). Представник відповідача - адвокат Сідько С.І. подала до суду заяву в якій просить розгляд справи провести без участі відповідач та його представника, та у задоволенні позовних вимог відмовити ТОВ ФК «УКРАЇНСЬКИЙ ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР» (а.с. 151).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів.
З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що 08.11.2025 між ТОВ ФК «УКРАЇНСЬКИЙ ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР» (далі кредитодавець, товариство) та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (далі позичальник), який пройшов ідентифікацію, верифікацію, урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, укладено договір надання грошових коштів у кредит №1531211074653, який підписаний позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором D4565, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 4500,00 грн, строк кредиту 360 днів, дата надання кредиту 08.11.2025, дата повернення кредиту 03.11.2026. Кредитні кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки (електронного платіжного засобу): № НОМЕР_3 . За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: Стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту в розмірі 0,93% за кожен день користування Кредитом. Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Нарахування процентів за користування кредитом в ІКС Кредитодавця відбувається щоденно, починаючи з першого дня надання кредиту до останнього дня надання коштів в кредит за цим Договором. Комісія за надання кредиту становить 25% від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту у день надання кредиту. Комісія за надання Кредиту залишається незмінною протягом строку дії договору та не є додатковою та/або супутньою послугою Товариства. Сторони домовились, що повернення кредиту, сплата комісії за надання Кредиту та процентів за користування Кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів.
Відповідно до 14.3 кредитного договору, розмір відповідальності Позичальника за невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язання щодо повернення кредиту та/або процентів та/або сплати комісії (інших платежів, якщо вони встановлені цим Договором) залежить від розміру виданого йому Кредиту та встановлюється в наступних розмірах: 14.3.1. Якщо за цим Договором загальний розмір виданого Кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення Договору, то Позичальник сплачує на користь Кредитодавця пеню у розмірі 25% від розміру простроченого зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Нарахування пені здійснюється з першого дня прострочення виконання зобов`язання. 14.3.2. Якщо за цим Договором загальний розмір виданого Кредиту перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення Договору, то Позичальник сплачує на користь Кредитодавця штраф, розмір якого розраховується наступним чином: 1) на четвертий день прострочення Товариство нараховує Позичальнику штраф у розмірі 600% від суми простроченого платежу, але при цьому не більше 10% від загального розміру кредиту за Договором; 2) на восьмий день прострочення Товариство нараховує Позичальнику штраф у розмірі 800%, але при цьому не більше 20% від загального розміру кредиту за Договором; 3) на дванадцятий день прострочення Товариство нараховує Позичальнику штраф у розмірі 800%, але при цьому не більше 20% від загального розміру кредиту за Договором. Загальний розмір штрафу визначається додаванням всіх нарахованих штрафів (далі кредитний договір) (а.с. 26-42).
Відповідач також ознайомився та підписав одноразовим ідентифікатором Р1474 паспорт споживчого кредиту, який містить відомості про умови кредитування та реквізити споживача ОСОБА_1 (а.с. 61-63).
Між ТОВ ФК «УКРАЇНСЬКИЙ ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР» і ТОВ «ПрофітГід» укладено договір про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-1905 від 03.07.2025 (а.с. 14-25), відповідно до якого 08.11.2025 о 13:48:32 перераховано кошти на суму 4500,00 грн на номер картки НОМЕР_3 (а. с. 45).
Відповідно до повідомлення АТ КБ «Приват Банк» №20.1.0.0.0/7-260410/83555-БТ від 18.04.2026, наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в банку емітовано карту НОМЕР_4 , та було зарахування коштів на суму 4500,00 грн за період 08.11.2025 (а.с. 97-99).
Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За правилом ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України).
Аналізуючи викладене, можна прийти до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19; від 16.12.2020 року у справі №561/77/19 та від 22.11.2021 року у справі№ 234/7719/20.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
За змістом частин 3, 4, 6, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З розрахунку заборгованості вбачається, що за кредитним договором кредитором ТОВ ФК «УКРАЇНСЬКИЙ ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР» за період з 08.11.2025 по 26.03.2026 (кількість днів прострочення заборгованості - 139) нараховано заборгованість у загальному розмірі 20442,15 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 4500,00 грн; заборгованості за процентами - 5817,15 грн; неустойка - 9000,00 грн; комісії за надання кредиту - 1125,00 грн (а.с. 66).
На час розгляду справи судом відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості у повному обсязі та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно з п. 10.2. кредитного договору, у разі затримання Позичальником сплати частини Кредиту та/або процентів за користування Кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Кредитодавець має право вимагати повернення Кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Щодо вимог про стягнення заборгованості за комісією за кредитним договором, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Пунктом 4.4. кредитного договору, передбачена комісії за надання кредиту, що становить 25 % від суми наданого кредиту (4500,00 грн * 25% = 1 125,00 грн), дана комісія є одноразовою і сплачується за оформлення кредиту, її розмір є незмінним, та як вказано в договорі дана комісія не є додатковою та/або супутньою послугою товариства, що погоджується з висновком Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2020 року у справі №554/1400/16-ц.
Щодо стягнення неустойки за кредитним договором суд вважає необхідним зазначити наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 року до теперішнього часу.
Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи ту обставину, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, він підлягає списанню кредитодавцем та підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання у повному обсязі взятих на себе за кредитним договором зобов`язань відповідачка не надала.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов ТОВ ФК «УКРАЇНСЬКИЙ ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР» про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги судом задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1490,23 грн (подання до суду процесуальних документів в електронній формі) (а.с. 7).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 264, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «УКРАЇНСЬКИЙ ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «УКРАЇНСЬКИЙ ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР» заборгованість за договором надання грошових коштів у кредит №1531211074653 від 08.11.2025 в розмірі 11 442,15 грн (одинадцять тисяч чотириста сорок дві грн п`ятнадцять коп.)
В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «УКРАЇНСЬКИЙ ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР» - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «УКРАЇНСЬКИЙ ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР» судові витрати по сплаті судового збору на суму 1490,23 грн (одна тисяча чотириста дев`яносто грн двадцять три коп.).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «УКРАЇНСЬКИЙ ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР», код ЄДРПОУ 39898755, місцезнаходження: вул. Верхній Вал, буд. 4-В, під`їзд 1, поверх 2, м. Київ, 04071.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 26.06.2026.

Суддя А.В. Шолудько