Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/226/26 
Провадження № 2/376/841/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року м.Сквира
Сквирський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Ловінської С.С.,
за участю секретаря судового засідання Кропивлянської С.М.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Бугайова М.С..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки і піклування Сквирської міської ради, Орган опіки і піклування Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу та встaновлення фaкту,
ВСТАНОВИВ :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки і піклування Сквирської міської ради, Орган опіки і піклування Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу та встановлення факту. 
Позов мотивує тим, що 07.07.2017 він уклав шлюб з відповідачкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син – ОСОБА_3 . Спочатку у них з відповідачкою були хороші, теплі сімейні стосунки. Проте шлюбне життя у них не склалося через різні характери, моральні цінності, бачення сімейної ролі кожного. Сімейне життя з відповідачкою протягом останніх років поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Однак через деякий час вони намагалися примиритися і жити разом заради дитини, проте стали чужими дітьми, оскільки втратили почуття любові, взаєморозуміння та поваги один до одного. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, фінансову поведінку та побут. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Вони перестали вести спільне господарство, планувати бюджет, ділити обов`язки. Сумісне проживання між ними вже давно припинено, тому відсутні можливості подальшого підтримання сімейних відносин. Подальше перебування у такому шлюбі суперечить їхнім інтересам. Шлюб носить виключно формальний характер. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, просить розірвати шлюб. Після народження сина відповідачка усунулася від виховання та матеріального забезпечення дитини. Вона покинула сім`ю, переїхала у м.Сквира, та почала проживати окремо. З того часу вона не бере участі в житті їхньої дитини. Вказує, що хотів налагодити з відповідачкою контакт, але у м.Сквира не міг її знайти за адресою реєстрації. Всі обов`язки по догляду за сином виконує самостійно, проживає разом з сином за адресою: АДРЕСА_1 , житло орендує. Зазначає, що займається вихованням сина, цікавиться успіхами у навчанні, бере участь у спортивному вихованні сина. Усі організаційні питання, що стосуються навчання та відвідування школи, вірушує сам. Натомість мати дитини участі в шкільному житті не бере, з адміністрацією та вчителями не спілкується. Вказує, що ним створені умови для проживання та розвитку дитини, син має окрему кімнату, яка облаштована всім необхідним для його розвитку та відпочинку. Всі питання щодо медичного обслуговування та в разі необхідності лікування їхньої дитини завжди вирішує сам та відвідує сімейного лікаря з сином. Мати дитини самоусунулася від виховання свого сина, відмовилася від своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичне та моральне здоров`я дитини, не цікавиться ним, не дбає про його матеріальний достаток.
Процесуальні дії суду.
Ухвалою судді від 24.02.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 
Ухвалою суду від 13.03.2026 закрито підготовче провадження в зазначеній справі та призначено справу до судового розгляду.
Позивач та представник позивача, адвокат Бугайов М.С., в судовому засіданні підтримали викладане у позовній заяві. Позивач повідомив, що з дружиною не проживає понад рік, вони уклали договір про проживання дитини разом з ним у м.Києві. Де на даний час проживає відповідачка, йому невідомо. Позивач повністю взяв на себе обов`язки по вихованню та утриманню дитини, працює віддалено, виконує всі обов`язки по догляду за дитиною, забезпечує її всім необхідним, відвідує з сином до лікаря за потреби. Дитина відвідує дитячий садочок. Просить суд розірвати шлюб з відповідачкою, а встановлення вище зазначеного факту необхідно йому для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу батька, який самостійно утримує дитину. 
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що дійсно життя з позивачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на життя, разом не проживають вже більше одного року. Зазначила, що оскільки виникло питання як бути з сином, з ким він залишиться проживати, враховуючи прихильність дитини до батька, вони з позивачем уклали договір про проживання дитини та про участь у її вихованні. Однак, в силу того, що вона проживає в м.Києві та має намір одружитися з іншим чоловіком, можливості доглядати і виховувати сина не має, вона не може виконувати умови укладеного договору. Вважає, що у батьків рівні права щодо виховання та утримання спільних дітей, а тому не заперечує, щоб їхнього сина виховував позивач. Щодо його утримання повідомила, що на даний час не працює та знаходиться на утриманні іншого чоловіка, з яким проживає. Проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила суд врахувати інтереси дитини та проводити розгляд справи у її відсутності.
Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Сквирської міської ради, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. 
Начальник Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації подав заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи - Органу опіки і піклування Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації.
Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 07 липня 2017 року у виконавчому комітеті Ладижицької сільської ради Іванківського району Київської області, про що було складено актовий запис № 3, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.18). 
Від шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 (а.с.17).
Згідно договору між батьками про визначення місця проживання дитини та участь у її вихованні, укладеного 07.11.2025, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченком Т.С., батьки досягли згоди щодо проживання їх малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рaзом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.19-20). 
Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 09.11.2025 ОСОБА_1 орендував в ОСОБА_4 квартиру строком на 5 років, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).
Відповідно до медичного висновку ЛКК №35 від 06.04.2026 дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спостерігається лікарями філії №3 КНП «ЦПМСД №1» Оболонського району з народження. Планові профілактичні огляди в амбулаторії, проведення профілактичних щеплень, звернення у зв`язку з хворобою до лікарів Центру, дитину супроводжував батько.
Згідно акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.04.2026 проведено обстеження умов проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою : АДРЕСА_2 , згідно якого встановлено, що на момент візиту вдома знаходився батько дитини та бабуся дитини по лінії батька. Квартира утримується в чистоті, облаштована меблями та побутовою технікою. У дитини є спальне місце, місце для розвитку, одяг, іграшки. Умови для проживання і виховання дитини створено.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала суду, що проживає в АДРЕСА_3 . Знає родину ОСОБА_6 з моменту їх одруження. Коли народилася дитина, вона погодилася стати хресною мамою дитини. У дружини ОСОБА_7 сталася післяродова депресія, не хотіла займатися дитиною, постійно десь пропадала. Більше року як пішла з сім`ї. Щоб убезпечити дитину від наслідків війни позивач восени переїхав в м.Сквира, де орендував житло. Зараз знову повернувся з сином в м.Київ. ОСОБА_5 часто навідується до них, допомагає, коли потрібно. Дитина всім забезпечена.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала суду, що є мамою позивача. Після одруження сина спочатку було все добре. Але згодом почала помічати, що син більше приділяє уваги дитині. ОСОБА_9 почала зловживати алкоголем, а дитиною займався ОСОБА_7 . Відповідачку не бачила більше року. Часто приїжджає до сина, допомагає у вихованні внука. Син сам утримує і виховує його. 
Судом встановлено, що понад один рік позивач та відповідачка проживають окремо: позивач з сином проживає за адресою: : АДРЕСА_2 , а відповідачка проживає окремо, зареєстрована в м. Сквира, та не цікавиться життям і здоров`ям сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не приймає участі у його вихованні та утриманні. Відповідачка та позивач не ведуть спільного господарства. 
Таким чином, малолітня дитина ОСОБА_3 знаходиться на повному утриманні батька ОСОБА_1 та він самостійно виховує його. 
Оцінка суду. 
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхньої дитини.
Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини).
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Судом встановлено, що відповідачка протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконувала належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дочки, не цікавиться її долею протягом тривалого періоду часу, участі у вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, долученими до матеріалів справи. 
Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та те, що встановлення вище зазначеного факту необхідно заявнику для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу батька, який самостійно утримує дитину, вважає, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі та за наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2,4,12,13,76-81,211,247,258,259,263-265,293,315, 316,319, 351,352,354 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 110, 112,114,115 СК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки і піклування Сквирської міської ради, Орган опіки і піклування Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу та встaновлення фaкту прoживання дитини рaзом з бaтьком - задовольнити в повному обсязі.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 07 липня 2017 року у Виконавчому комітеті Ладижицької сільської ради Іванківського району Київської області, актовий запис №3.
Встaновити фaкт проживaння мaлолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як оснoвним та єдиним утримувaчем, та таким, що сaмостійно вихoвує та утримує мaлолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Сторони справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .
Повний текст судового рішення виготовлено 11.05.2026.

Суддя С.С.Ловінська