ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
01.07.2026	Справа № 910/660/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., розглянувши 
заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіноконцертний комплекс «Борщагівка»
про ухвалення додаткового рішення 
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіноконцертний комплекс «Борщагівка» 
до Київської міської ради 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація
про витребування майна з чужого незаконного володіння,

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2026 року до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіно-концертний комплекс «Борщагівка» до Київської міської ради про витребування нежилих приміщень №№ 9, 10, 11 (групи приміщень № 3) загальною площею 27,90 кв.м., що складає 37/1000 частини від нежилого будинку площею 753,70 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Якуба Коласа, буд. 8-А (літера А). 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що належне позивачу на праві власності майно вибуло з його володіння поза волею, оскільки за відповідачем було зареєстровано право власності на весь об`єкт нерухомого майна, до складу якого входять приміщення позивача, у зв`язку з чим останній позбавлений можливості внести відомості про своє право власності.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2026 відкрито провадження у справі № 910/660/26.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2026 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Витребувано від Київської міської ради (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044; ідентифікаційний код 22883141) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіноконцертний комплекс «Борщагівка» (вул. Гната Юри, буд. 8, м. Київ, 03146; ідентифікаційний код 32385028) нежилі приміщення №№ 9, 10, 11 (групи приміщень № 3), загальною площею 27,90 кв.м., що складає 37/100 частини від нежилого будинку площею 749,5 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Якуба Коласа, буд. 8-А (літера А). Ухвалено стягнути з Київської міської ради (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044; ідентифікаційний код 22883141) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіноконцертний комплекс «Борщагівка» (вул. Гната Юри, буд. 8, м. Київ, 03146; ідентифікаційний код 32385028) витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 262,09 грн. 
08.06.2026 до суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій останній просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34 000,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2026 заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано відповідачу надати до суду заперечення на заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення або клопотання про зменшення розміру заявлених витрат - протягом 5 днів з моменту отримання даної ухвали.
19.06.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. 
Розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіноконцертний комплекс «Борщагівка» про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке. 
Як встановлено у ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України). 
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України). 
При цьому, суд зазначає, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
На підтвердження заявленої суми судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 34 000,00 грн представником позивача надано в матеріали справи копії: договору про надання правової допомоги від 08.05.2024 б/н, додаткової угоди № 3 від 09.01.2026 до договору про надання правової допомоги від 08.05.2024 б/н, акта приймання-передачі наданих послуг № 3 від 05.06.2026 до договору про надання правової допомоги від 08.05.2024 б/н. 
Так, представництво інтересів позивача під час розгляду даної справи в Господарському суді міста Києва здійснював адвокат Івасин Олександр Романович на підставі ордеру серії АІ № 1629398 від 07.06.2024, виданого Адвокатським об`єднанням «КЕЙС ЕНД ПАРТНЕРС ІНТЕРНЕШНЛ» відповідно до договору про надання правової допомоги б/н від 08.05.2024. Статус адвоката вказаної особи підтверджується копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.11.2009 № 3944. 
На підставі наданих доказів суд встановив, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «КЕЙС ЕНД ПАРТНЕРС ІНТЕРНЕШНЛ» в особі директора Івасина Олексанлра Романовича (надалі - Адвокат) 08.05.2024 укладено договір про надання правової допомоги, за яким Адвокат взяв на себе зобов`язання із здійснення представництва прав та законних інтересів клієнта (позивача), надання правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням його порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів. 
Послуги Адвокат надає клієнту на платній основі згідно додаткових угод до цього договору (п. 3 договору про надання правової допомоги). 
09.01.2026 між Адвокатом та позивачем укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання правової допомоги від 08.05.2024 б/н, за якою Адвокат взяв на себе зобов`язання здійснювати представництво прав та законних інтересів клієнта, надавати правову допомогу клієнту, зокрема, у Господарському суді міста Києва у справі із захисту та відновлення його порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів. Даною додатковою угодою було визначено перелік послуг, що надаються Адвокатом та їх вартість, а саме:
складання та подання позовної заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння - 10 000,00 грн;
підготовка та подання відповіді на відзив/додаткові пояснення у справі - 5000,00 грн (за один документ);
підготовка та подання клопотання у справі - 2000,00 грн (за одне клопотання);
представництво інтересів клієнта у суді - 4000,00 грн за одне судове засідання. 
За результатами надання Адвокат послуг позивачу за договором про надання правової допомоги від 08.05.2024 б/н останнім було складено та підписано Акт приймання-передачі наданих послуг № 3 від 05.06.2026, у якому зафіксовано надання Адвокатом послуг на загальну суму 34 000,00 грн. 
Суд встановив, що вказана сума коштів складається із 10 000,00 грн за складання та подання позовної заяви; по 5000,00 грн за підготовку та подання додаткових пояснень від 09.03.2026 та від 19.03.2026; 2000,00 грн за підготовку та подання клопотання від 20.03.2026; по 4000,00 грн за участь Адвоката у судових засіданнях 06.04.2026, 06.05.2026, 03.06.2026. 
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України). 
Відповідач подав до суду свої заперечення щодо покладення на нього понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 34 000,00 грн, у яких вказував на неспівмірність даної суми витрат зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою та завищення у порівнянні із ринковими цінами на адвокатські послуги, а відтак, просив відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення. 
Суд вказує на те, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншого учасника справи, в разі наявності заперечень такої особи щодо співрозмірності заявленої суми компенсації, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
За наявності заперечень іншої сторони, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд, вивчивши подані позивачем документи до підтвердження своїх вимог щодо покладення на відповідача понесених витрат на правничу допомогу, дійшов висновку, що у даному випадку відсутні підстави для присудження до стягнення з відповідача усієї заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу.
Так, суд вважає надмірними заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати за складання та подання позовної заяви в сумі 10 000,00 грн за витрачені 5 годин, оскільки як вбачається зі змісту позову, останній переважно містить цитування рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2025 у справі № 910/4663/25, у зв`язку з чим суд критично оцінює визначення тривалості даного виду послуг адвоката у 5 годин. Крім того, суд також вважає необґрунтованим визначений розмір витрат в сумі 5000,00 грн за підготовку додаткових пояснень від 19.03.2026, обсяг яких складає лише один аркуш. Також, на переконання суду, не підлягають відшкодуванню витрати в сумі 2000,00 грн за підготовку та подання клопотання від 20.03.2026, яким було долучено докази направлення третій особі позовної заяви з додатками, оскільки дії щодо направлення іншому учаснику справи позову з додатками не можуть бути кваліфіковані як правнича допомога у розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Таким чином, суд вважає частково обґрунтованими доводи відповідача з приводу того, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності та розумної необхідності. 
Суд наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі №640/8316/20 та 21.10.2021 у справі №420/4820/19).
Водночас, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).
Враховуючи вищевикладене, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн, тоді як у решті заявленої позивачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу суд відмовляє, що відповідає висновку, викладеному у пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 236 - 242, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва
ПОСТАНОВИВ:
1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіноконцертний комплекс «Борщагівка» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з Київської міської ради (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044; ідентифікаційний код 22883141) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіноконцертний комплекс «Борщагівка» (вул. Гната Юри, буд. 8, м. Київ, 03146; ідентифікаційний код 32385028) 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу. 
3. В іншій частині заяви відмовити.
4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне додаткове рішення підписано: 01.07.2026.

Суддя Т.Ю. Трофименко