ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №333/6868/25 Головуючий в 1 інст. Піх Ю.Р.
Провадження №33/807/487/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2026 року       місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — адвоката Філіповського В.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Філіповського В.В. на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 15 липня 2025 року о 18:24 год., в м. Запоріжжя Оріхівське шосе 2, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 результат 0,27 проміле, тест 3247. Від керування транспортним засобом відсторонений про повторність попереджений, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Філіповський В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вважає її є незаконною, необґрунтованою та такою, яка винесена судом з порушенням норм процесуального та матеріального права.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що справу розглянуто без його участі та участі ОСОБА_1 , при цьому останньому не надано можливості прийняти участь в розгляді справи в режимі відео конференції через відсутність вільних залів судового засідання. Разом із цим, 13 січня 2026 року секретар судді в телефонному режимі повідомила ОСОБА_1 про відкладення судового засідання. Однак ввечері ОСОБА_1 стало відомо про постановлення рішення в даній справі.
Наголошує, що суд мав з`ясувати обставини справи, зокрема стан алкогольного сп`яніння 0,24 проміле та дії працівників поліції, які провели огляд ОСОБА_1 з порушенням вимог закону та Інструкції, внаслідок чого огляд є недійсним. Крім того відповідно до медичних рекомендації для лікарів вбачається, що цифровий показник 0,3 проміле означає, що особа не перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Отже, показник 0,24 проміле є менш показника, який може негативно вплинути на стан водія. Інших ознак алкогольного сп`яніння під час огляду не встановлювалося.
Посилаючись на Інструкцію до газоаналізатору «Алкотест 7510» вказав, що його показники мають допустиме коливання з урахуванням певних обставин. Так з відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 продував прилад кілька разів, проте за рекомендацією до Інструкції на прилад, продуття відбувається один раз протягом часу достатнього для аналізу, а тому вважає про наявність підстав для обґрунтованого сумніву в показниках газоаналізатору, яким встановлено стан сп`яніння ОСОБА_1 із показником 0,24 проміле. Крім того, у ОСОБА_1 не було з`ясовано належним чином згоду із такими показниками, зокрема не роз`яснено допустиме значення показника 0,2 проміле, яке не вважається станом алкогольного сп`яніння та встановлене перевищення після його продуття, у зв`язку із чим не було роз`яснено право пройти огляд в закладі охорони здоров`я у разі незгоди із таким результатом.
Акцентує увагу на тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 керував ТЗ в м. Запоріжжя, однак з наявного в справі відеозапису вбачається, що останній стояв біля автомобілю, який не здійснював рух. Крім того, відеозапис події підтверджує відсутність у ОСОБА_1 жодних ознак алкогольного сп`яніння, зазначених в протоколі, що виключає правову підставу як для огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, так і сам факт зупинки.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки, оскільки був переконаний, що технічний прилад покаже негативний результат внаслідок невживання ним алкогольних напоїв. Після отриманого результату 0, 24 проміле, ОСОБА_1 підписав документи, як особа, яка ознайомлена з результатами проведеного огляду, не розуміючи в силу своєї юридичної необізнаності, що згода з результатом буде свідчити про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.
Сторона захисту вважає, що інспектор поліції позбавив ОСОБА_1 можливості пройти огляд в закладі охорони здоров`я та не повідомив останнього про таку можливість, що з урахування положень ст. 266 КУпАП є підставою для визнання результату такого огляду недопустимими доказами в справі.
Просить скасувати постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Провадження в справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), присутність його захисника – адвоката Філіповського В.В., який зазначив про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Під час апеляційного перегляду справи адвокат Філіповський В.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Наголосив на порушенні процедури огляду ОСОБА_2 , оскільки останній є військовослужбовцем, під час подій, які викладені в протоколі виконував бойове завдання, а отже його огляд мав бути проведений співробітниками ВСП. Стверджує, що поліцейські, скориставшись правовою необізнаністю ОСОБА_1 , не роз`яснили, що він може не погодитися з результатом проведеного огляду та пройти огляд в закладі охорони здоров`я.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Філіповського В.В. та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.
Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційного суду констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За невиконання вимог пункту 2.9а ПДР України, передбачена відповідальність ст. 130 КУпАП.
Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 392576 від 15 липня 2025 року доведена матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі, зокрема: 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук (а.с. 5);
- роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6820, тест № 3247 виготовленою о 18 годині 34 хвилин 15 липня 2025 року, якою підтверджується, що за результатами тестування у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю - 0,27% (а.с. 4);
- відеозаписом події, яким зафіксовано зупинку транспортного засобу Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Перевірка документів водія в ході якої, у поліцейського виникли підозри про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння через наявний запах алкоголю. Візуальний огляд водія, шляхом подиху ротом в бік поліцейського. Оголошення поліцейським виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Добровільне проходження водієм ОСОБА_1 запропонованого поліцейським огляду, результат якого склав 0,27%, роз`яснення водію, що у разі незгоди з результатом проведеного огляду, останній має право пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Згода ОСОБА_1 з результатом проведеного огляду. Зазначення ОСОБА_1 про вживання алкогольних напоїв в обід. Оголошення водію його процесуальних прав. Складання та підписання протоколу.(а.с. 9).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи захисника про порушення процедури огляду ОСОБА_1 , оскільки останній є військовослужбовцем, а отже з урахування положень ст. 266-1 КУпАП, його огляд має проводитися не поліцейським, а посадовою особою уповноваженою на те, начальником органу управління військової служби правопорядку (ВСП) ЗСУ, суддя апеляційного суду відхиляє як такі, що ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.
Так, аналіз наведених положень КУпАП свідчить про те, що даними нормами права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, наведені положення не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень. 
Отже, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений спеціальною нормою закону - ст. 266 КУпАП, які проводять працівники Національної поліції.
Крім того, відповідно до вимог частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
На переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція №1452/735 від 09.11.2015 року).
Посилання в апеляційній скарзі на положення Інструкції до газоаналізатору «Алкотест 7510», зокрема на те, що показники даного приладу мають допустиме коливання з урахуванням певних обставин, суддею апеляційного суду не приймаються до уваги, оскільки огляд ОСОБА_1 був проведений з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest 6820».
Твердження в апеляційній скарзі, що відповідно до медичних рекомендацій цифровий показник 0,3 проміле означає, що особа не перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а тому показник 0,24 проміле, який складений за результатами огляду ОСОБА_1 є менш показника, який може негативно вплинути на стан водія, не є обґрунтованими з огляду на положення з п. 7 розділу 2 Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року, яким закріплено, що встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Отже, законодавством України встановлений мінімальний показник рівня алкоголю 0,2%, тоді як результати огляду водія ОСОБА_1 склали 0,27%. При цьому, результат тесту ОСОБА_1 підписав, а з відеозапису не встановлено, що останній в момент проходження огляду за допомогою алкотестеру «Драгер 6820» виявляв недовіру результату огляду за допомогою спец приладу.
На доводи апеляційної скарги про порушення процедури огляду водія ОСОБА_1 , оскільки останній кілька разів продував газоаналізатор, а тому наявні підстави для обґрунтованого сумніву в його показниках, слід зазначити наступне.
Так, матеріали відеозапису засвідчують, що перед початком проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським продемонстровано водію спеціальний технічний прилад алкотестер «Драгер 6820», самостійне обрання ОСОБА_1 та розкриття мундштука, який знаходиться в індивідуальному пакуванні, здійснення поліцейським контрольного забору повітря приладом, результат якого склав «0» та був продемонстрований ОСОБА_1 , неправильне продуття водієм технічного приладу, після роз`яснення водію правильність продуття пристрою, ОСОБА_1 проходить огляд з результатом 0,27 проміле. З вказаним результатом останній погодився, зазначив про вживання ним алкогольних напоїв. 
Разом із цим, з роздруківки результату тестування ОСОБА_1 вбачається, що останнє калібрування приладу DRAGER Alcotest 6820 відбулося 22 жовтня 2024 року, тобто в межах річного строку передбаченого для калібрування вимірювача вмісту алкоголю.
Отже, наведене свідчить про відсутність порушеннь проведення огляду ОСОБА_1 на установлення стану алкогольного сп`яніння та використання приладу Драгер «Alcotest 6820» співробітниками поліції із дотриманням умов експлуатації даного пристрою. 
Суддя апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд порушив права ОСОБА_1 розглянувши справу за його відсутності та не надавши можливості захиснику приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, оскільки про судовий розгляд ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Філіповський В.В. були повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися. Положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому суд відповідно до вимог КУпАП, розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 . 
Слід зазначити, що норми чинного КУпАП не передбачають обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це заяви сторони, а тому аналіз наведеного засвідчує, що прийняття рішення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду, а не його обов`язком.
Разом із цим, апеляційним судом права, передбачені ст.268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 , шляхом його виклику до суду апеляційної інстанції, участь його захисника – адвоката Філіповського В.В. під час апеляційного перегляду справи забезпечено за допомогою відеоконференцзв`язку, і захисник скористалася таким правом.
Отже, суддя суду першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Філіповського Віктора Валентиновича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2026 року, якою на  ОСОБА_1  накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду      В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 333/6868/25