Справа №: 398/1841/26	

провадження №: 2/398/2630/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"04" червня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., за участю секретаря судового засідання Харіної Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС", представник позивача Поляков Олексій Володимирович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:
Стислий виклад позиції позивача
Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 13 417,18 грн та судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.01.2022 року первісний кредитор ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 827237424 початково на суму 6 000,00 грн, яку в подальшому було збільшено до 7 600,00 грн. Договір був укладений в електронній формі, а грошові кошти були перераховані на рахунок відповідачки.
ОСОБА_1 порушила умови договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків. Позивач зазначає, що загальний розмір заборгованості становить 13 417,18 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту) - 7 600,00 грн та заборгованості за відсотками - 5 817,18 грн. Заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) до стягнення не заявляється.
Право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" на підставі договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025 року, укладеного з ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС». Останнє, у свою чергу, набуло право вимоги від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за договором факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 року, до якого право вимоги перейшло від первісного кредитора на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 28 квітня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо емітування на ім`я відповідача платіжної картки, а також інформацію та первинні банківські документи про факт зарахування кредитних коштів. На виконання ухвали суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало витребувану інформацію.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи вона повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової повістки поштою за зареєстрованою адресою її місця проживання. До суду повернулося поштове повідомлення з відміткою про причини невручення «адресат відсутній». Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання. Відзиву на позовну заяву, інших заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило.
Оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала, та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд цієї справи.
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК датою ухвалення рішення зазначена дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Укладення кредитного договору, його умови та видача коштів
Відповідно до паспорта споживчого кредиту продукту «СМАРТ» від 28.01.2022 року, ОСОБА_1 підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, а ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконало обов`язок надати інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій.
28 січня 2022 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено в електронній формі Договір кредитної лінії № 827237424. Відповідачка приєдналася до запропонованого кредитодавцем договору, підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно з реквізитами підпису у тексті договору та довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі, одноразовий ідентифікатор MNV73R2D був відправлений відповідачці 28.01.2022 року о 08:45:28 на повідомлений нею номер телефону НОМЕР_1 та введений у систему о 08:45:59.
Договором № 827237424 були встановлені такі початкові умови кредитування:
сума кредиту (кредитний ліміт) - 7 600,00 гривень;
початковий строк надання кредитної лінії (Дисконтний період) становить 20 (двадцять) днів від дати отримання кредиту, тобто до 17.02.2022 року включно;
нарахування процентів за користування кредитом у межах початкового Дисконтного періоду здійснюється за зниженою дисконтною процентною ставкою в розмірі 2,10% від суми кредиту за кожний день користування ним (що становить 766,50% річних).
Крім того, згідно з умовами договору, сторони погодили механізм автоматичного продовження строку кредитування (автопролонгації) та одночасного збільшення процентної ставки.
Відповідно до пунктів 1.12 та 1.12.1 договору, факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення початкового Дисконтного періоду визначено як відкладальну обставину, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії. У такому разі строк виконання зобов`язання з повернення основної суми боргу автоматично відкладається на кожен наступний календарний день, але загалом не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду.
Разом з тим, умовами пункту 1.12.2 договору передбачено збільшення розміру процентної ставки у разі настання вказаної автопролонгації. Сторони встановили, що починаючи з наступного дня після закінчення 20-денного Дисконтного періоду, позичальник зобов`язується щоденно сплачувати кредитодавцю проценти за значно вищою базовою (стандартною) ставкою з розрахунку 2,98% в день від суми кредиту (що становить 1087,70% річних) за кожний день користування коштами.
На виконання умов зазначеного договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснило видачу кредиту шляхом безготівкового перерахування коштів трьома траншами на загальну суму 7 600,00 грн на банківську платіжну картку відповідачки № НОМЕР_3. Вказані обставини підтверджуються копіями платіжних доручень про перерахування коштів:
№ 5085b80-0c32-4fb5-a53f-6688d213f7e0 від 28.01.2022 року - на суму 6 000,00 грн;
№ e60f7608-4e05-4918-9131-a62a7e36a43c від 30.01.2022 року - на суму 500,00 грн;
№ a0007343-521c-4903-92d9-c694a25080db від 31.01.2022 року - на суму 1 100,00 грн.
Фактичне зарахування зазначених кредитних коштів на рахунок відповідачки підтверджено інформацією банку-емітента, наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів. Листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7-260430/91240-БТ від 08.05.2026 року підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) емітовано картку № НОМЕР_3 . Відповідно до наданої банком інформації та виписки по рахунку за вказаний період, на картковий рахунок відповідачки було успішно зараховано кошти: 28.01.2022 року в сумі 6 000,00 грн, 30.01.2022 року в сумі 500,00 грн та 31.01.2022 року в сумі 1 100,00 грн.

Порушення зобов`язання та розмір заборгованості
Згідно з детальним розрахунком заборгованості, складеним первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», відповідачка ОСОБА_1 жодних платежів у рахунок погашення кредиту не здійснювала. У розрахунку відображено, що після закінчення початкового 20-денного строку кредитування (17.02.2022) розмір щоденних нарахувань процентів змінювався. Зокрема, у період з 22.02.2022 по 03.03.2022 року кредитодавець здійснював нарахування процентів у розмірі 226,48 грн на день. Також у розрахунку зафіксовано від`ємні суми нарахувань (04.03.2022 у розмірі -1 585,36 грн та 08.04.2022 у розмірі -226,48 грн) і подальші щоденні нарахування у менших розмірах - по 15,96 грн та 47,88 грн. Станом на 05.05.2022 року (дату відступлення права вимоги) загальна сума заборгованості відповідачки становила 12 619,18 грн, з яких 7 600,00 грн - тіло кредиту, 5 019,18 грн - проценти.
Згідно з розрахунком заборгованості наступного кредитора ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», цей кредитор здійснював подальше нарахування процентів у період з 06.05.2022 по 17.05.2022 року. Відповідно до розрахунку, у період з 06.05.2022 по 15.05.2022 щоденні нарахування становили по 47,88 грн, а 16 та 17 травня 2022 року - по 159,60 грн. Записів щодо здійснення нарахувань після 17.05.2022 року розрахунок не містить. Жодних оплат від боржника у цей період також не зафіксовано.
Відповідно до Виписки з особового рахунку та наданих позивачем підсумкових розрахунків, загальна сума заборгованості, заявлена до стягнення, становить 13 417,18 грн. Вказана сума складається із: заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) - 7 600,00 грн та заборгованості за нарахованими процентами - 5 817,18 грн. Заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) до стягнення не заявляється та у виписці визначена як 0,00 грн.

Перехід права вимоги
Право вимоги за кредитним договором № 827237424 від 28.01.2022 року перейшло до позивача внаслідок послідовного відступлення прав за ланцюжком договорів факторингу.
28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року до цього договору, право грошової вимоги до ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Станом на дату відступлення сума заборгованості відповідачки становила 12 619,18 грн, з яких: 7 600,00 грн - тіло кредиту, 5 019,18 грн - відсотки. Факт передачі прав та проведення розрахунків за цим відступленням підтверджується Протоколом узгодження предмету факторингової операції від 05.05.2022 року та Актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2022 року.
Надалі, 30 жовтня 2023 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 30/1023-01. Згідно з Витягом з Реєстру прав вимог № 1 від 30.10.2023 року (порядковий номер 13 889), право вимоги до відповідачки перейшло до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» із сумою заборгованості у розмірі 13 417,18 грн, з яких: 7 600,00 грн - тіло кредиту, 5 817,18 грн - відсотки. Виконання зобов`язань щодо оплати за відступлені права вимоги за цим реєстром підтверджується платіжною інструкцією № 4939 від 31.10.2023 року на суму 3 139 070,13 грн.
У подальшому, 11 липня 2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Клієнт) та позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 11/07/25-Е. Перехід права вимоги до позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 14.07.2025 року та Реєстром боржників від 14.07.2025 року. Згідно з указаним Реєстром (порядковий номер 34746), право вимоги до ОСОБА_1 було відступлено позивачу із зафіксованою сумою заборгованості у розмірі 13 417,18 грн (7 600,00 грн - тіло кредиту, 5 817,18 грн - відсотки). Оплатність цього переходу прав вимоги підтверджується наданими позивачем платіжними інструкціями в національній валюті про перерахування коштів на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (зокрема, № 360 від 24.09.2025 року, № 357 та № 358 від 19.09.2025 року).

Норми права, які застосував суд
На підставі ст. 205 та ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі, вважається вчиненим у письмовій формі.
Відповідно до ст. 13 ЗУ "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). 
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 3 статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до ч.5 ст.12 ЗУ "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 
Відповідно до п. 13 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України у період здійснення в Україні заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), забороняється підвищення процентної ставки за кредитним договором. 
Відповідно до п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ "Про споживче кредитування" (у редакції, що діяла на час спірних правовідносин) у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. 
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частинами першою та другою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. 
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Мотивована оцінка і висновки суду
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачкою ОСОБА_1 виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору № 827237424, укладеного в електронній формі. Відповідачка була обізнана з умовами кредитування, в тому числі з порядком нарахування відсотків, та погодилася з ними. Факт укладення договору підтверджується використанням відповідачкою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 207 ЦК України прирівнюється до власноручного підпису.
Належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів у розмірі 7 600,00 грн підтверджується наданими платіжними дорученнями та інформацією банку-емітента АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про успішне зарахування цих сум на банківську картку відповідачки. Відповідачка, порушуючи умови кредитного договору та вимоги ст. 526, 1054 ЦК України, взяті на себе зобов`язання не виконала, кредит у встановлені строки не повернула. Доказів погашення заборгованості відповідачка суду не надала. За таких обставин вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 600,00 грн є доведеною та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про обґрунтованість розміру заборгованості за процентами у розмірі 5 817,18 грн, суд виходить з такого. Суд перевірив надані позивачем розрахунки заборгованості і констатує відсутність сумнівів у їх правильності та відповідності умовам договору і вимогам законодавства. Нарахування процентів здійснювалося кредиторами виключно в межах погодженого сторонами загального 110-денного строку кредитування (з урахуванням передбаченої договором 90-денної автопролонгації).
Вирішуючи питання про обґрунтованість розміру заборгованості за процентами у розмірі 5 817,18 грн, суд виходить з таких міркувань. Нарахування процентів здійснювалося кредиторами виключно в межах погодженого сторонами загального 110-денного строку кредитування (з урахуванням передбаченої договором 90-денної автопролонгації). Хоча детальний розрахунок кредитора свідчить про періодичне застосування різних процентних ставок (зокрема і підвищених) і також коригування у подальшому нарахованих сум, суд бере до уваги, що заявлена до стягнення підсумкова сума процентів (5 817,18 грн) є значно меншою за максимально можливий розмір процентів, які могли бути правомірно нараховані кредитодавцем за вказаний 110-денний період користування кредитом виключно за початковою фіксованою процентною ставкою (2,10% на день, що становить 159,60 грн щодня). Будь-які штрафи чи пеня кредитодавцем до стягнення не заявляються. Враховуючи викладене, а також принцип диспозитивності (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), відповідно до якого суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає вимогу про стягнення відсотків у заявленому розмірі доведеною та такою, що підлягає задоволенню. 
Враховуючи, що до позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» на підставі описаного вище ланцюга договорів факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором, і факт цього переходу документально підтверджений належними доказами, позивач набув статусу нового кредитора та має право вимагати виконання зобов`язання.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 13 417,18 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 7 600,00 грн та процентів - 5 817,18 грн.

Щодо розподілу судових витрат
Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд дійшов таких висновків.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав Договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року з додатком (Протоколом погодження вартості послуг), Додаткову угоду № 25770930063 від 01.09.2025 року до Договору про надання правничої допомоги, Акт прийому-передачі наданих послуг та свідоцтво і довіреність адвоката Соломка О.В., відповідно до яких позивачу зазначеним адвокатським бюро надано послуги професійної правничої допомоги на загальну суму 7 000,00 грн.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Верховний Суд у справі №873/212/21 дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited" проти України», заява № 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Керуючись критеріями обґрунтованості та співмірності судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, а саме те, що заборгованість виникла за договором споживчого кредитування, беручи до уваги що ця справа є малозначною, розглядається в порядку спрощеного провадження, позовна заява є типовою для адвоката, суд визнає обґрунтованим стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3000 гривень. 
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, витрати на правову допомогу мають бути стягнуті пропорційно сумі задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2 448,50 грн (5 000,00 грн ? 48,97% = 2 448,50 грн). 
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" заборгованість за кредитним договором № 827237424 від 28.01.2022 року у розмірі 13 417 (тринадцять тисяч чотириста сімнадцять) гривень 18 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС", код ЄДРПОУ 42986956, адреса місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13;
відповідач: відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 4 червня 2026 року.

Суддя В.В. Орловський