Справа № 752/2898/26 
Провадження №: 3/752/1832/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2026 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
встановив: 

ОСОБА_1 12.01.2026 року о 14 год. 07 хв. в АДРЕСА_1, керував транспортним засобом «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Захисник Спасібухова О.Л. в судовому засіданні просила закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення. Свою позицію обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки не відеозаписі таких даних не зафіксовано, крім того, відсутні будь-які докази такого керування. Вказала, що у дружини ОСОБА_1 зламався автомобіль, після чого його дружина поїхала на роботу, а він чекав у машині на приїзд майстра. Також вказала, що в протоколі та на відеозаписі є розбіжності в часі вчинення адміністративного правопорушення, а отже, на її думку, протокол складено з порушеннями. Також вказала, що свідки оговорюють ОСОБА_1 , оскільки між ними був конфлікт і вони не бачили, щоб ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а тому, на думку захисника, є всі підстави для закриття провадженя у справі. Також захисник заявила клопотання про допит свідків, зокрема, дружину ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та майстра, якого чекав ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Так, за результатами дослідження матеріалів справи, в тому числі перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, встановлено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, тому вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина підтверджується зібраними у справі доказами. 
Судом було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту щодо виклику в судове засідання свідків, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 про дружину та поломку машини і відповідно очікування майстра, на місці події нічого не казав, крім того, на відео в повній мірі зафіксовані факти, в тому числі пояснення свідків та очевидців подій, описаних в протоколі, які мають значення для розгляду справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому допит свідків є недоцільним та безпідставним.
Твердження захисника про те, що в справі відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, повністю спростовується переглянутим відеозаписом, з якого вбачається, що свідкам, зокрема ОСОБА_4 , який був водієм транспортного засобу "Nissan" д.н.з. НОМЕР_3 та пасажиру цього транспортного засобу ОСОБА_5 , транспортний засіб «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням  ОСОБА_1 перекрив виїзд в двір, про що вони надали пояснення на місці події, які зафіксовані на відеозаписі та в письмових поясненнях, що містяться в матеріалах справи. Крім того, з вищевказаних доказів також вбачається, що свідки виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим і викликали працівників поліції. Дані відеозапису дають суду підстави стверджувати поза розумим сумнівом про керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп"яніння. Крім того, з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 факт керування в той день автомобілем не оспорював.
Слід зазначити, що судом не встановлено підстав для оговору ОСОБА_1 вищевказаними свідками, оскільки конфлікт вказаний захисником відсутній, і навпаки дані відеозапису свідчать про те, що вказані свідки, будучи свідомими громадянами, виявивши ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, з метою припинення явних ознак адмінстративного правопорушення та з метою запобігання більш тяжким ймовірним наслідкам - викликали поліцію, залишались на місці до приїзду поліцейських та перебували на місці для офоррмлення відповідних адміністративних матеріалів. 
Неточності в хвилинах часу вчинення адміністративного правопорушення, про які вказує захисник, дійсно мають місце, проте вказаний факт є формальним з врахуванням відеозапису, що міститься в матеріалах справи та пояснень свідків, і не впливає на встановлений факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. 
Крім того, слід вказати, що ОСОБА_1 після відмови від проведення огляду мав змогу самостійно звернутися до медичного закладу та здати необхідне біологічне середовище з метою спростування стану алкогольного сп"яніння, проте ОСОБА_1 вказаним правом не скористався.
Враховуючи, що за відмову від проходження огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.
Отже, судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 665,60 грн., підлягає стягненню із ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 283-285 КУпАП, суддя

постановив:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1  судовий збір в дохід держави в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Г.В. Бондаренко