12.06.2026 
ЄУН 337/1528/26
Провадження 2/337/1415/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2026 року м.Запоріжжя
Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді -Ширіної С.А.,
за участю секретаря- Бикової С.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів » до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
11.03.2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів » звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Договором позики №71968454 у розмірі 12072,50 грн. , за Договором позики №6582197 у розмірі 8074,00 грн. та сплачений судовий збір по справі у розмірі 2662, 40 грн., витрати на правничу допомогу 4500,00 грн.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.07.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено кредитний договір № 71968454, згідно умов якого Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 3 500,0 гривень на умовах визначених договором строком на 30 днів. 28.08.2025 року між позивачем та відповідачем за ініціативою останнього було укладено додаткову угоду №15655437 до договору позики №71968454, предметом якої є пролонгація строку кредитного договору на 30 днів, в результаті чого строк кредитування за даним договором становить 60 днів, тобто до 27.09.2025 року, водночас змінено денну процентну ставку з 0,15% на 1 %. Зазначає, що відповідач неналежним чином виконував умови кредитного договору. Внаслідок чого станом на момент подання позову утворилась заборгованість за кредитним договором №71968454 від 30.07.2025 року у розмірі 12 072,50 гривень, з яких: 3 500,0 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 1065,75 гривень - заборгованість за відсотками, 506,75 гривень заборгованість за комісією та 7000,0 гривень - заборгованість за процентами нарахованими за понадстрокове користування. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №71968454 від 30.07.2025 року у розмірі 12 072,50 гривень.
Крім цього, 26.08.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено кредитний договір №6582197, згідно умов якого Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 2 000,0 гривень на умовах визначених договором строком 360 днів (до 20.08.2026), із фіксованою процентною ставкою 0,95% ,які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту та комісією за надання кредиту у розмірі 17,25 %, що у грошовому виразі складає 345,00 грн.Зазначає, що відповідач неналежним чином виконував умови кредитного договору, внаслідок чого станом на момент подання позову утворилась заборгованість за кредитним договором №6582197 від 26.08.2025 року у розмірі 8074,11 гривень, з яких: 2000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 1729,00 гривень - заборгованість за відсотками,4000,0 гривень заборгованість за пенею/неустойкою, 345,00 грн заборгованість за комісією. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №6582197 від 26.08.2025 року у розмірі 8074,00 гривень.
Ухвалою суду від 16.03.2026 року відкрито провадження у справі, ухвалено слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
26.05.2026 на адресу суду представником відповідача надано відзив на позовну заяву згідно якого представник відповідача позовні вимоги позивача визнає частково а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №71968454 від 30.07.2025 року у розмірі 5 072,50 гривень, з яких: 3 500,0 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 1065,75 гривень - заборгованість за відсотками, 506,75 гривень заборгованість за комісією та за кредитним договором №6582197 від 26.08.2025 року у розмірі 4074,11 гривень, з яких: 2000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 1729,00 гривень - заборгованість за відсотками, 345,00 грн заборгованість за комісією. Проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за неустойкою за двома договороами загальною сумою 11000,00 гривень заперечує. Просив зменьшити витрати на правничу допомогу позивача.
29.05.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів » надало до суду заяву про зменьшення позовних вимог , у якій просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Договором позики №71968454 у розмірі 5072,50 грн. , за Договором позики №6582197 у розмірі 4074,00 грн. та сплачений судовий збір по справі у розмірі 2662, 40 грн., витрати на правничу допомогу 4500,00 грн.
12.06.2026 представником відповідача надано заяву про розподіл судових витрат шляхом стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень яка мотивована тим що позивачем надано до суду позов щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 20146,50 грн.Після надання представником відповідача до суду 26.05.2026 відзиву на позовну заяву позивачем надано заяву про зменьшення позовних вимог на 11000,00 гривень , а саме позивач відмовився від вимог про стягнення неустойки, неправомірно нарахованої під час воєнного часу.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Разом з тим, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просить суд позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов зазначив про розгляд справи без його участі. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 30.07.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено кредитний договір № 71968454, згідно умов якого Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 3 500,0 гривень на умовах визначених договором строком на 30 днів. Дата повернення кредиту 28.08.2025 року між позивачем та відповідачем за ініціативою останнього було укладено додаткову угоду №15655437 до договору позики №71968454, предметом якої є пролонгація строку кредитного договору на 30 днів, в результаті чого строк кредиту 28.08.2025 .
ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» перерахувало відповідачу кошти в сумі 3 500,0 гривень згідно договору позики № 71968454, від 30.07.2025 року, що підтверджується довідкою ТзОВ «Европейська Платіжна Система» від 19.01.2026 року.
28.08.2025 року між позивачем та відповідачем за ініціативою останнього було укладено додаткову угоду №15655437 до договору позики №71968454, предметом якої є пролонгація строку кредитного договору на 30 днів, в результаті чого строк кредитування за даним договором становить 60 днів, тобто до 27.09.2025 року, водночас змінено денну процентну ставку з 0,15% на 1 %.
Згідно довідки про ідентифікацію, кредитний договір №71968454 та додаткову угоду №15655437 до кредитного договору підписано відповідачем, шляхом використання одноразового ідентифікатора 37575 та 36565 відповідно, які було надісланий відповідачу на вказану ним електронну адресу в порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості за цим кредитним договором становить №71968454 від 30.07.2025 року становить у розмірі 5 072,50 гривень, з яких: 3 500,0 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 1065,75 гривень - заборгованість за відсотками, 506,75 гривень заборгованість за комісією.
Крім того, 26.08.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено кредитний договір №6582197, згідно умов якого Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 2 000,0 гривень на умовах визначених договором строком 360 днів (до 20.08.2026), із фіксованою процентною ставкою 0,95% ,які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту та комісією за надання кредиту у розмірі 17,25 %, що у грошовому виразі складає 345,00 грн.Дата повернення кредиту 20.08.2026 року.
Згідно довідки про ідентифікацію, кредитний договір №6582197 підписано відповідачем, шляхом використання одноразового ідентифікатора 818424, який був надісланий йому на вказану відповідачем електронну адресу в порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».
ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» перерахувало відповідачу кошти в сумі 2 000,0 гривень згідно договору позики № 6582197 від 26.08.2025 року, що підтверджується довідкою ТзОВ «Европейська Платіжна Система» від 16.01.2026 року/
Згідно розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості за цим кредитним договором становить 4074,11 гривень, з яких: 2000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 1729,00 гривень - заборгованість за відсотками, 345,00 грн заборгованість за комісією. 
Загальний розмір заборгованості за двома договорами становить 9 146,50 гривень. З метою стягнення цих коштів в примусовому порядку позивач звернувся до суду з даним позовом.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Закону України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Цим же законом визначені особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У справі яка розглядається, договір про надання коштів у кредит № 71968454 від 30.07.2025 року та № 6582197 від 26.08.2025 року укладені сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора, про що зазначено у договорі, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Водночас, відповідач не заперечувала факту укладення кредитного договору № 71968454 від 30.07.2025 року та № 6582197 від 26.08.2025 року в електронному виді та накладення на нього її підпису.
Крім того, за змістом частини першої статті 1047, частини першої статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
При цьому, відповідно частини першої статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Тобто, письмова форма договору внаслідок його реального характеру є підтвердженням отримання грошових коштів і саме на позичальника закон покладає обов`язок доказування протилежного.
Проте, як і в попередньому випадку відповідач не надав жодного підтвердження факту неотримання грошових коштів за кредитними договорами.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Так, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).
У відповідності до вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Зокрема, відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як вбачається з матеріалів справи, кредитор свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитними договорами зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості.
Згідно розрахунку заборгованості, внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язання, відповідач має перед позивачем борг за кредитним договором №71968454 від 30.07.2025 року у розмірі 5 072,50 гривень, з яких: 3 500,0 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 1065,75 гривень - заборгованість за відсотками, 506,75 гривень заборгованість за комісією,за кредитноим договором №6552425 від 09.08.2025 року у розмірі 4074,11 гривень, з яких: 2000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 1729,00 гривень - заборгованість за відсотками, 345,0 гривень заборгованість за комісією.
Нарахування відсотків проводилось у межах строку кредитування та на умовах визначених договором, за межі яких кредитор не вийшов.
Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст.ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Суд приходить до висновку, що згідно кредитного договору №71968454 від 30.07.2025 року сума заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3500 000,0 гривень; сума заборгованості за процентами у розмірі 1065,75 гривень; сума заборгованості за комісією у розмірі 506,75 гривень, підлягає стягненню з відповідача на користь ТзОВ ««1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», згідно кредитного договору №6582197 від 26.08.2025 року сума заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 2000,00 гривень та сума заборгованості за процентами у розмірі 1729,00 гривень, сума заборгованості за комісією у розмірі 345,00 гривень, підлягає стягненню з відповідача на користь ТзОВ ««1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ».
Таким чином загальна сума заборгованості за кредитними договорами яка підлягає стягненню становить 9146,50 гривень.
Позивач у зв`язку із захистом своїх прав поніс судові витрати, які складаються з наступного: судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 2 662,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,0 гривень.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За змістом ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.ч.4-6 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як встановлено судом, між позивачем ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_2 укладено договір №20-08/25 від 20.08.2025 року про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.
У Розділі № 4 Договору, сторони погодили послуги та їх вартість. За послуги надані адвокатом клієнт протягом 10 календарних днів з моменту підписання Акту про приймання-передачі правничої допомоги та отримання від адвоката відповідного рахунку сплачує винагороду на підставі підписаного сторонами Акту шляхом безготівкового перерахування клієнтом на поточний рахунок адвоката, в казаний цьому Договорі (п.4.2 Договору).
Розмір винагороди адвоката не включає витрати по оплаті судового збору, авансового внеску у виконавчому провадженні та інші обов`язкові платежі, передбачені законодавство України, які клієнт сплачує самостійно (п.4.3 Договору).
Сторони погодили, що надання адвокатом правничої допомоги, згідно умов цього договору засвідчується Актом приймання-передачі надання правничої допомоги, згідно форми узгодженої сторонами у Додатку № 2 до цього договору (п.4.4. Договору).
Відповідно до Витягу з Акту № 3-МК приймання-передачі наданої правничої допомоги, вбачається, що правова допомога полягала у правовому аналізі обставин спірних правовідносин, вивчення правових позицій, збору документів та доказів, вартістю 500,0 гривень; підготовка та складення позовної заяви, вартістю 4000,0 гривень.
Суд враховує те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Представником позивача у справі подані докази понесених судових витрат у строк визначений ст.141 ЦПК України.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 2662,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,0 гривень.
Крім того судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Писаренко С.Ю. укладено договір правничої допомоги від 06.05.2026 № , відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а клієнт сплачує виконацю у готівковій або безгогтівковій формі на підставі підписаних сторонами актів здачі- прийняття наданих послуг протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду по справі.
Порядок обрахування гонорару визначений у п.4.1 Договору є фіксованим та становить 6000,00 гривень –представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства у суді першої інстанції (складання процесуальних документів та представництво у судових засіданнях у разі необхідності).
Таким чином, враховуючи зменьшення позивачем позовних вимог на 11000,00 гривень, загальний розмір яких становив 20146,50 грн., після надання до суду представником відповідача відзиву на позовну заяву, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 гривень, що узгоджується з правовою позицією викладеною у Постанові Верховного Суду від 28 липня 2022 року по справі №903/781/21.
Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 247,258, 259, 263-265, 268 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 -задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ЄДРПОУ 39861924)заборгованість за кредитним договором №71968454 від 30.07.2025 року у розмірі 5072,50 гривень, за кредитним договором №6582197 від 26.08.2025 року у розмірі 4074,00 гривень. Загальна сума заборгованості за кредитними договорами, яка підлягає стягненню становить 9146 (дев`ять тисяч сто сорок шість) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ЄДРПОУ 39861924) судовий збір у розмірі 2662,40 гривень та 2 000,0 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ЄДРПОУ 39861924) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 гривень.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 12.06.2026 року.

Суддя: С.А.Ширіна