РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 293/246/26
Провадження № 2/293/387/2026

09 червня 2026 року	селище Черняхів	

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В., 
за участі секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 
про визнання права власності на частину квартири 

ВСТАНОВИВ:
Процесуальні дії по справі.
Представник позивачки ОСОБА_3 звернулась до суду в інтересах позивачки ОСОБА_1 , з позовом до ОСОБА_2 згідно якого просить:
визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 .
Ухвалою від 09.03.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 07.04.2026.
Пунктом 8 даної ухвали суд в порядку ст. 84 ЦПК України витребував у Черняхівської державної нотаріальної контори спадкову справу №219/2019, заведену до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .
03.04.2026 від Черняхівської державної нотаріальної контори, на виконання вимог ухвали суду, надійшла копія спадкової справи №219/2019 та інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину).
Ухвалою від 07.04.2026, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 07.04.2026, суд відклав підготовче засідання на 30.04.2026.
Ухвалою від 30.04.2026, суд підготовче провадження закрив та призначив розгляд по суті справи на 09.06.2026 об 11:00 год.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати- ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира загальною площею 48,95 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач зазначає, що частину зазначеної квартири мати успадкувала після смерті чоловіка - ОСОБА_6 (батька позивачки), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а іншою частиною володіла мати позивачки, але право власності на квартиру в установленому законом порядку за життя не оформила.
Повідомляє що з 2003 року право власності за вище зазначену квартиру було зареєстроване за ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації майна комунальної власності Черняхівської районної ради 30.08.1994 за № 191, оригінал якого незберігся.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.05.2025 право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстроване.
Позивач доводить, що прийняла спадщину після смерті матері, шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Однак. нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частки квартири померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на житло.
Позивачка доводить що, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті була зареєстрована у будинку АДРЕСА_2 . На день смерті ОСОБА_4 у вказаній квартирі також були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Завідуючим Черняхівської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про права власності на спадщину за заповітом на 1/6 (одну/шосту) частину квартири померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 матері ОСОБА_4 , яку вона прийняла від померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_6 , в зв`язку з неподанням оригіналу правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло.
Позивачка вказує, що спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 є її брат - ОСОБА_2 .
Однак, згідно із заповітом від 30.09.2016, посвідченим приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Івчуком С.С., зареєстрованим в реєстрі за № 4931, мати позивачки - ОСОБА_4 , на випадок своєї смерті, все майно, яке належатиме їй на момент смерті та може бути успадковане, заповіла - ОСОБА_1 .
Позивач зауважує, що на момент смерті матері їй належала половина зазначеної квартири, проте право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,95 м2, зареєстрована за ОСОБА_6 (батьком позивачки), ОСОБА_4 (матір`ю позивачки) та ОСОБА_2 (братом позивачки).
Після смерті батька - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 його спадок у рівних частинах прийняли дружина ( ОСОБА_4 ) та син ( ОСОБА_2 ), оскільки на момент його смерті проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем. Заповіт батько не складав, а тому спадкування після його смерті відбувалося за законом.
За таких обставин позивачка вказує, що їй на момент смерті матері належала 1/2 частка у праві власності на вищевказану квартиру (така ж частина належить брату ОСОБА_2 ).
З метою захисту свого порушеного права на володіння та користування належного їй майна позивач звернулась до суду з даним позовом про визнання права власності на частину зазначеної квартири в порядку спадкування за заповітом.
Сторони в судове засідання не з`явились, хоча і були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.
Представника позивача в подала клопотання від 09.06.2026, за змістом якого просить проводити розгляд справи без участі позивача та її представника.
Виклик відповідача здійснювався шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 . 
Відповідно до поштового конверту, що повернувся на адресу суду 07.05.2026, судова повістка адресату не вручена з причин «адресат відсутній» ( а.с. 89).
Таким чином, в силу положень ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи.
Відзив на позовну заяву чи клопотання із запереченням щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідач не надав.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідач не надав суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростував доводи позивача.
Приймаючи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.
Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято за результатами оцінки доказів, поданих до суду.
У судовому засіданні від 09.06.2026 відповідно до ч.6 ст. 259, ст. 268 ЦПК України, суд підписав скорочене рішення суду.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Черняхів Житомирського району Житомирської області померла мати позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим повторно 14.09.2019 Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 115 (а.с.12).
Родинні відносини між позивачкою та померлою ОСОБА_4 - підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_3 , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 16.03.2016 (а.с. 25), де прізвище при народженні зазначено « ОСОБА_9 », свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 18.07.1987 згідно прізвища позивачки після укладення шлюбу змінено прізвище на « ОСОБА_10 » ( а.с. 26).
За відомостями позивачки після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира загальною площею 48,95 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 13-18).
Позивачка доводить, що частину квартири мати успадкувала після смерті чоловіка - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , але право власності на квартиру в установленому законом порядку за життя не оформила.
ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Черняхів Житомирського району Житомирської області помер батько позивачки - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим повторно 09.05.2025 Коростенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ), актовий запис № 01 (а.с.19).
Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу встановлено що 16.07.1967 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області зареєстрований шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , за актовим записом 44, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_9 » ( а.с. 20).
Відповідно до довідки № 3507 від 30.06.2025, виданої КП «ЖОМБТІ» Житомирської обласної ради, право власності на нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 48,95 м2, зареєстровано за громадянами: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації майна комунальної власності Черняхівської районної ради 30.08.1994 за № 191 ( а.с. 23).
Згідно технічного паспорту, загальна площа квартири за адресою: АДРЕСА_2 , складає 48,95 м2, в тому числі житлова площа 54,1 м2. (а.с. 13-18)
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.05.2025 право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстроване (а.с. 24).
Згідно постанови Черняхівської державної нотаріальної контори позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії № 753/02-31 від 11.12.2025, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частки квартири померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 через відсутність свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації майна комунальної власності Черняхівської районної ради 30.08.1994 за № 91 ( а.с. 29).
Відповідно до довідки Черняхівської селищної ради за № 220-3 від 04.02.2026, встановлено що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті був зареєстрований у будинку АДРЕСА_2 . На день смерті ОСОБА_6 у вказаній квартирі були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 21).
Відповідно до довідки № 221-3 від 04.02.2026, Черняхівської селищної ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті була зареєстрована у будинку АДРЕСА_2 . На день смерті ОСОБА_4 у вказаній квартирі були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 22).
Постановою Черняхівської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії № 90/02-31 від 13.02.2026, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на 1/6 частки квартири, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 (через відсутність правовстановлюючого документу), яку вона прийняла після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_6 , але не оформила свої спадкові права (а.с.30).
Відповідно до заповіту від 30.09.2016, посвідченим приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Івчуком С.С., зареєстрованим в реєстрі за № 4931, - ОСОБА_4 , на випадок смерті зробила розпорядження, що все майно, яке належатиме їй на момент смерті та може бути успадковане, заповідає ОСОБА_1 (а.с.27).
Відповідно до витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі додаються заповіт зареєстрований за номером у спадковому реєстрі № 59584313 ( а.с. 28).
За відомостями позивача, на момент смерті ОСОБА_4 належала 1/2 частка у праві власності на вищевказану квартиру, (така ж частина належить відповідачу ОСОБА_2 ).
У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину зазначеної квартири в порядку спадкування за заповітом.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до статті 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Предметом даного спору є визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за заповітом на частину квартири.
Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до положень ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
За приписами частини першої та частини другої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Як видно з матеріалів справи позивач після смерті матері ОСОБА_4 прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори у встановлений законом строк, та відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України є такою, що прийняла спадщину.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_4 матері позивачка належала половина зазначеної квартири.
Згідно довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради № 3507 від 30.06.2025, право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,95 м2, зареєстроваен за ОСОБА_6 (батьком позивачки), ОСОБА_4 ( матір`ю позивачки) та ОСОБА_2 ( братом позивачки).
Після смерті батька позивачки - ОСОБА_6 02.01.2016 його спадок у рівних частинах успадкували дружина ( ОСОБА_4 ) та син ( ОСОБА_2 ), оскільки на момент його смерті проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем. 
Судом встановлено, що ОСОБА_4 на момент смерті належала 1/2 частка у праві власності на вищевказану квартиру (така ж частина належить і відповідачу ОСОБА_2 ). в силу ст. 1218 ЦК України. 
Суд встановив, що позивач є спадкоємицею після смерті матері за заповітом. 
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
В зв`язку з цим, квартина в частині 1/2 належить позивачці, як спадкоємиці за заповітом після смерті матері, з часу відкриття спадщини.
Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Тобто право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутність державної реєстрації права власності на нього позбавляє права позивача оформити спадщину за заповітом у нотаріуса після смерті спадкодавця, відтак звернення позивача до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
За вказаних обставин, оскільки до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшло право частину квартири, що розташована по АДРЕСА_2 , а позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері, вимога позивача про визнання за нею права власності частину квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, зважаючи на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності правовстановлюючих документів.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. 

Розподіл судових витрат
У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 141, 258-259,263-265, 274,279,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ: 
1.Позов задовольнити. 
2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 .
3. Стягнути з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ) на користь держави 3916,00 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 )
Повний текст рішення складений :18.06.2026
Суддя 	Людмила ЛОСЬ