Слідчий суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_1 	Справа № 991/7387/26	
Доповідач: ОСОБА_2 	Провадження №11-сс/991/416/26	

У Х В А Л А

11 червня 2026 року	місто Київ	

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на прийнятність апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 08 червня 2026 року у кримінальному провадженні №12025100090001252,
В С Т А Н О В И В:
10.06.2026 до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду електронною поштою надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді від 08.06.2026.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду по провадженню №11-сс/991/416/26 справу передано судді-доповідачеві ОСОБА_2 , судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
В апеляційній скарзі зазначаються прохання скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу на новий розгляд в іншому складі суду.
За спеціальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 422 Кримінального процесуального кодексу України /далі - КПК/, отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції відповідні матеріали та не пізніш як за день повідомляє особу, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду.
Однак наявність вищевказаного правила, як вважає суддя-доповідач, не позбавляє його обов`язку перш ніж вчиняти зазначені в ч. 1 ст. 422 КПК дії, за загальним правилом і виходячи із передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 399 КПК наслідків невідкладно перевірити чи: (1) апеляційну скаргу подано на ухвалу, яка підлягає апеляційному оскарженню; (2) судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК; (3) апеляційну скаргу подано особою, яка вправі її подавати; (4) апеляційна скарга підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції; (5) апеляційна скарга подана в межах строку на апеляційне оскарження, а якщо її подано з пропуском такого строку, то чи порушує особа, яка її подала питання про його поновлення.
Тобто на цій стадії суддя-доповідач має вирішити питання щодо можливості призначення до розгляду у судовому засіданні на певний день і в певний час колегією суддів апеляційної скарги, що надійшла від ОСОБА_3 , у т. ч. з`ясувати чи відсутні/наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження або повернення апеляційної скарги.
У ході вирішення питання про призначення апеляційної скарги ОСОБА_3 до розгляду суддею-доповідачем виявлено факт зловживання апелянтом своїми процесуальними правами.
Так, в апеляційній скарзі апелянт свою незгоду з прийнятим слідчим суддею рішенням мотивує: (1) не самовідведенням слідчим суддею ОСОБА_1 від розгляду його скарг; (2) слідчий судді постановив ухвалу про об`єднання його скарг, яка не передбачена КПК; (3) зазначенням, що слідчий суддя ОСОБА_1 дослівно: (а) «систематично і спеціально перешкоджає законному розгляду моїх скарг у досудовому розслідуванні щодо злочинів, вчинених заколотниками з цього пограбування українців, і призначення його суддею цього антиконституційно створеного суду»; (б) «на утримання якого щорічно витрачають більше 2,5 млн. грн., аморальний тип, що подав до суду, щоб йому, встановили розмір аліментів у розмірі 1 гривні на його хвору дитину»; (в) «під час антиконституційного антидержавного збройного заколоту 2013-2014 років, виступав на підтримку заколотників і вбивць, які, в наслідок антиконституційного антидержавного збройного заколоту, заколотники, прийшовши до влади, здали русским АРК, Севастополь, Схід, антиконституційно під час війни із русскими ліквідували Верховний Суд України, заблокували роботу Конституційного Суду України, незаконно призначили головою НАБУ ОСОБА_6 , який став корупціонером №1 в Реєстрі корупціонерів Мінюсту України, внесли до Конституції України норми про НАТО, що стало каталізатором війни 2022 року»; (г) займав сторону заколотників котрі «після того, як у 2013-2014 році, знов в антиконституційний спосіб, заколотники організували повалення законної влади, наслідком чого, здали русским АРК, Севастополь, Схід, організували безкарне розграбування України і українців на суму до 1 трлн.грн., в т.ч. і на користь іноземців та іноземних країн, куди потім частина правопорушників втекла, щоб уникнути відповідальності Україні, в т.ч. і ОСОБА_7 , що належала до політичної сили, що призначила ОСОБА_1 суддею антиконституційно створеного Вищого антикорупційного суду, і досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених за її участю представників якої, роками незаконно блокує із порушенням Конституції України та КПКУ»; (ґ) «є земляком, другом і кумом відомого правопорушника, що блокує розвиток електронного судочинства члена НААУ і ВРП ОСОБА_8 , що постійно блокує розгляд моїх пропозицій щодо ЄСІТС»; (д) «є особою, яка, як бенефіціар від цих злочинів, є особисто зацікавлена, щоб винні за ці злочини не понесли відповідальності»; (е) «незаконно приймаючи до розгляду справи без належного законного визначення складу суду у його складі, незаконно об`єднуючи справи з розгляду моїх скарг, залишаючи їх без розгляду, цей свідомий і закоренілий правопорушник кожного такого разу, в черговий раз підтверджує факти вчинення за його співучастю кримінальних правопорушень з метою приховати злочини осіб від влади, причетних до його антиконституційного призначення на цю посаду».
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Разом з цим, не допускається зловживання процесуальним правом, тобто особа не може використовувати процесуальне право не за його призначенням (з іншою метою ніж передбачено КПК) - в цьому випадку не допускається подання апеляційної скарги з іншою метою ніж наведення доводів своїх вимог до апеляційної інстанції для подальшого їх вирішення апеляційним судом, а також наведення доводів щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді для подальшої їх перевірки апеляційним судом. Обґрунтування процесуальних вимог до суду апеляційної інстанції у виді образливих висловлювань щодо суддів та прийнятих ними рішень є проявом неповаги до суду як установи та свідчить про зловживання правом.
Неприпустимість використання учасниками процесу таких висловлювань як усно під час розгляду справи, так і у процесуальних документах слідує з загальної засади кримінального провадження - повага до людської гідності, якій має відповідати зміст та форма кримінального провадження (п. 4 ч. 1 ст. 7 КПК). Відповідно до цієї засади під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи (ч. 1 ст. 11 КПК). Так само згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (постанова Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №306/1602/16-к).
Верховний Суд неодноразово констатував, що зловживання учасниками кримінального провадження процесуальними правами, зокрема, звернення з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій, констатується як зловживання правом на подання заяви. Заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства. Використання апелянтом у тексті скарги неприпустимих та образливих висловлювань на адресу суду та судді вказує на таке зловживання. (ухвала Верховного Суду у справі №333/869/26 від 25.05.2026).
У розумінні Європейського суду з прав людини /далі - ЄСПЛ/ звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, ЄСПЛ, застосовуючи пп. «а» п. 3 ст. 35 Європейської конвенції з прав людини, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ вказує на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» / Rehak v. the Czech Republic від 14.05.2004, заява № 67208/01; «Дюрінже та Грандж проти Франції» / Duringer and Grunge v. France від 04.02.2003, заяви № 61164/00 і № 18589/02). Вказаний підхід узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у справах №199/6713/14-ц, №9901/324/19, №9901/34/19 (ухвала Верховного Суду у справі №522/26980/25 від 26.03.2026).
Позиції про те, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу містяться і в рішеннях Великої Палати Верховного Суду (справи №199/6713/14-ц, №9901/34/19, №9901/324/19). Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників (ухвала Верховного Суду у справі №505/4417/21 від 12.02.2026).
В рішеннях Верховного Суду у справах №991/111/23 (ухвала від 03.04.2023) і №991/113/23 (ухвала від 03.04.2023) зазначено, що апеляційна скарга, яка містить образливі висловлювання на адресу суддів та суду, є неприйнятною.
Зважаючи на вищевикладене, зокрема й зазначення в апеляційній скарзі, що «слідчий суддя… аморальний тип», суддя-доповідач розцінює таке висловлювання апелянта як образливу особисту характеристику судді, рішення якого оскаржується. Наведення подібного висловлювання в сукупністю з іншими негативними характеристиками слідчого судді свідчить про зловживання правом на подання апеляційної скарги, а відтак вона неприйнятна, тобто не може бути предметом апеляційного розгляду.
Нормами КПК не визначено процесуальні наслідки подання апеляційної скарги, яка містить образливі висловлювання щодо судді та його рішень та які можна кваліфікувати як зловживання правом. У випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 КПК (ч. 6 ст. 9 КПК).
Згідно з ухвалою Верховного Суду у справі №266/59/22 від 07.02.2022 хоча КПК не містить відповідного окремого положення, яке визначає випадки та наслідки такого зловживання, але заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства. А відтак, використання апелянтом у тексті скарги образливих висловлювань на адресу судді вказує на таке зловживання.
Тому ураховуючи наведене, зважаючи на таку загальну засаду як повага до людської гідності, ч. 1 ст. 399 КПК, завдання кримінального провадження, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає поверненню.
Керуючись ст. ст. 7, 8, 9, 10, 22, 24, 396, 399, 422 Кримінального процесуального кодексу України, суддя
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 08 червня 2026 року, повернути особі, яка її подала.
Ухвала в касаційному порядку може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня отримання особою, яка її оскаржує, до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: 	ОСОБА_2