РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02.06.2026
Справа № 522/231/26Е (№ 2-о/522/199/2)
Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого – судді Ярема Х.С., при секретарі судового засідання – Бендрікова В.О., розглянув справу
за заявою  ОСОБА_1 
про встановлення факту, що має юридичне значення.

ВСТАНОВИВ:
08.01.2026 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області.
Заявник просить суд: 
- встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на території України до 24 серпня 1991 року в період з травня 1989 року по жовтень 1992 року.
05.02.2026 відкрито провадження у справі.
18.03.2026 ГУДМС в Одеській області подало пояснення.
Адвокат, її заявник в судові засідання не з`являлись, повідомлені.
ОСОБА_1 звернення до суду пояснює тим, що вона є громадянкою Республіки Білорусь. З метою проживання в Україні документована посвідкою на постійне проживання терміном дії до 27.08.2035. Наразі вона постійно проживає в місті Одеса. ОСОБА_2 є її матір`ю, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася в місті Полоцьк Вітебської області БССР. Записи в трудовій книжці матері підтверджують фактично безперервну її трудову діяльність та проживання у місті Одеса. Однак після 1991 року матір паспортом громадянина України не документувалась, а отримала паспорт громадянки Республіки Білорусь. Встановлення факту постійного проживання матері на території України необхідно для подання заяви про оформлення набуття громадянства України на підставі постійного проживання її матері на території України станом на 24.08.1991.
Заінтересована особа просить відмовити у задоволенні заяви. ОСОБА_1 має дозвіл на проживання на території України. Із заявою звертається замість матері, яка можливо жива, або ні, і взагалі невідомов де вона проживає, чи знає, що дочка подала таку заяву, яка стосується її. До міграційної служби з приводу оформлення набуття громадянства України не зверталась. Отже, звернення до суду є передчасним. Крім того, надані заявником докази взагалі не підтверджують проживання її матері на території України у визначений період.
Судом встановлено такі обставини справи.
ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є громадянкою Республіки Білорусь, народилася в місті Новополоцьк Вітебської області БССР, її батьки: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 08.10.1985.
28.12.2007 ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 , зареєстрований відділом ДРАЦС Новополоцького міськвиконкому РБ, актовий запис №1084 від 28.12.2007. Шлюб розірвано на підставі рішення суду м. Новополоцьк у справі №РБ-50-09 від 19.01.2009. Прізвище дружини після розірвання шлюбу – « ОСОБА_8 ».
В ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дитина – ОСОБА_9 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 15.12.2011).
ОСОБА_1 документована посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_3 , видана 28.08.2025, орган видачі 5103, підстава видачі 03/01 (один з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває в шлюбі понад два роки, є громадянином України, діти і батьки громадян України), терміном дії до 27.08.2035.
ОСОБА_1 з 02.04.2019 проживає в АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою №Л1-195421-ф від 18.09.2020 про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території м. Одеси.
ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) народилася в місті Полоцьк Вітебської області БССР, актовий запис №559 від 25.06.1964, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від 25.06.1964.
07.12.1984 ОСОБА_10 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб відділом ДРАЦС Новополоцького міськвиконкома, актовий запис №1002 від 07.12.1984. Шлюб було розірвано на підставі запису акта про розірвання шлюбу №277 від 27.07.1988.
У шлюбу народилась ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
28.04.1989 ОСОБА_5 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Новополоцького міськвиконкома, актовий запис №341 від 28.04.1989, прізвище дружини після шлюбу – « ОСОБА_12 ». Шлюб розірвано відділом ДРАЦС Новополоцького міськвиконкома на підставі запису акта про розірвання шлюбу №491 від 08.10.1992.
ОСОБА_2 після 1991 року паспортом громадянина України не документувалась. Отримала паспорт громадянки Республіки Білорусь, виданий 27.12.2018 року №ВМ2586283.
27.11.1998 між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 зареєстрували шлюб, актовий запис №884 від 27.11.1998. Даних розірвання шлюбу немає.
17.04.1982 ( ОСОБА_14 ), «Турко» - закреслене, ( ОСОБА_12 ), ОСОБА_15 видано трудову книжку НОМЕР_5 . Записи трудової книжки НОМЕР_5 , зроблені російською мовою. З 08.09.1987 по 20.01.1994 працювала на різних посадах на підприємстві «Завод «Измеритель» (Открытое акционерное общество «Измеритель»), яке за інформацією з відкритих джерел знаходииться в м. Новополоцьк, Вітебської області, Республіки Білорусь.
Висновки суду.
Дочка просить встановити факт постійного проживання матері на території України до 24 серпня 1991 року в період з травня 1989 року по жовтень 1992 року з метою отримання права громадянства за п. 1 ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство».
Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.
Поряд з цим, Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, регламентує механізм отримання особами громадянства України (далі – Порядок).
Відповідно до пункту 25 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.
У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Порядок № 215 відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
Абзацом першим пункту 1 Порядку № 215 передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.
Згідно з абзацом другим пункту 4 Порядку № 215 заяви та інші документи з питань громадянства подаються особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні.
Підпунктом «а» пункту 7 Порядку № 215 передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України;
Згідно з пунктом 9 Порядку № 215 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт) в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.
В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Оскільки заявником не надано доказів, що вона сама чи її мати звертались до відповідного територіального органу ДМС із заявою та іншими документами для встановлення належності до громадянства України ОСОБА_2 , або доказів, що їм було відмовлено у встановленні належності ОСОБА_2 до громадянства України, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту проживання на території України є передчасною (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 654/3462/17).
Крім того, за ст. 8 Закону України «Про громадянство України» для реєстрації громадянином України необхідно, щоб особа: 1) постійно проживала на момент 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України"; 2) була іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство; 3) була особою без громадянства, яка подала заяву про набуття громадянства України; 4) була громадянином держави, законодавство якої передбачає автоматичне припинення особою громадянства цієї держави одночасно з набуттям громадянства іншої держави.
Надані заявником докази не доводять з абсолютною переконливістю факт проживання її матері на момент 24 серпня 1991 року на території України.
Крім того, заява стосується прав та інтересів іншої особи (матері заявника), яка можливо й не хоче встановлення такого факту щодо неї. Заявник не надає доказів чи жива її матір, де вона проживає, тощо 
Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.
Керуючись ст.ст. 263-265, 293, 315 ЦПК України, 

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви  ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи), зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено 11.06.2026.

Суддя      Ярема Х.С.