Справа № 496/1782/26
Провадження № 2/496/2579/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді – Пендюри Л.О.
за участю секретаря – Сурженко К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
УСТАНОВИВ:
Позивачка звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 28.06.2022 року Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 141.
Свої вимоги мотивує тим, що причиною розірвання шлюбу є те, що в період спільного проживання вони виявили, що у них різні характери та погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного розпаду сім`ї. Вони не підтримують шлюбні відносини та спільне господарство не ведуть. За таких обставин позивачка вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позивачка до судового засідання не з`явилась, а в позовній заяві, окрім іншого, просить справу розглянути у її відсутність, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 
Відповідач до судового засідання не з`явився, хоча повідомлявся про день та час слухання справи належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Приймаючи до уваги заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. 
В судовому засіданні установлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28.06.2022 року Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 141. 
Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Зважаючи на те, що сторони шлюбні відносини не підтримують та спільне господарство не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, неявку відповідача суд розцінює, як небажання зберегти сім`ю, а тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, у зв`язку з чим він підлягає розірванню.
Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. 
За таких обставин суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_4 », як того вона просить у позові. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступного висновку. 
Відповідно до частини першої та пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень частин першої – третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09.06.2020 року по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі № 199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.04.2020 року по справі № 727/4597/19 зроблено висновки, що Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату, а оскільки адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність до них не можуть бути застосовані положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 року № 13 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 року № 148, оскільки останні не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку та не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.
У вказаній постанові Верховний Суд також зазначає, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката та одночасно доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанцію, довідку, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. 
Отже, як випливає з вищевикладеної позиції Верховного Суду, видана адвокатом квитанція, довідка або інший документ, складений у довільній формі на підтвердження отримання від клієнта готівкових коштів за надання правової допомоги разом із договором про надання правової допомоги (актами виконаних робіт тощо) є належним доказом для підтвердження витрат учасника справи на професійну правничу допомогу.
Частиною другою статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З матеріалів справи вбачається, що 05.03.2026 року між адвокатом Полубок Н.А. (в подальшому – адвокат) та ОСОБА_1 (в подальшому – клієнт) було укладено договір про надання адвокатських послуг, згідно з умовами якого клієнт в порядку та на умовах, визначених цим договором, дає завдання-доручення, а адвокат зобов`язується надати клієнту юридичні послуги, а саме складання позовної заяви про розірвання шлюбу. 
Відповідно до акту № 1 приймання-передачі виконаних послуг відповідно до договору надання правової допомоги б/н від 05.03.2026 року адвокат Полубок Н.А. надала, а клієнт ОСОБА_1 прийняла наступні послуги: попередня консультація клієнта щодо розірвання шлюбу; опрацювання обставин справи та аналіз доказів (документів), що регулюють спірні правовідносини, та посвідчують правомірність позиції клієнта для звернення до суду; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, аналіз судової практики у подібних правовідносинах з метою подання позову до суду; складання тексту позовної заяви та формування до неї відповідних додатків (друк, копіювання, сортування). Адвокат надав послуги, передбачені договором, своєчасно і в повному обсязі. За надання професійної правничої допомоги (за надані послуги) відповідно до договору всього до сплати три тисячі гривень. Клієнт з обсягом і якістю наданих адвокатом послуг претензій не має. 
Із квитанції, виданої адвокатом Полубок Н.А. 05.03.2026 року, ОСОБА_1 сплачено вартість наданих адвокатом послуг у розмірі 3000 грн.
Таким чином суд вважає доведеним факт надання позивачці правової допомоги за умовами договору про надання адвокатських послуг від 05.03.2026 року, а також понесення нею фактичних витрат за надання такої допомоги у розмірі 3000 грн.
Зважаючи на вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн, оскільки позивачкою надано суду достатні та належні докази, які свідчать про отримання та фактичну оплату нею правової допомоги, а заявлений розмір понесених витрат за правничу допомогу, на переконання суду, є співмірним із предметом даного позову.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з даним позовом позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1331 грн 20 к., який з огляду на задоволення позову та положення частини першої статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 08.07.2022 року органом 5121, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) зареєстрований 28.06.2022 року Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 141.
Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_4 ».
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 08.07.2022 року органом 5121, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1331 грн 20 к., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачкою до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Повний текст рішення складено 28.04.2026 року.

Суддя Л.О. Пендюра