Справа № 126/2863/25
Провадження № 22-ц/801/1307/2026
Категорія: 69
Головуючий у суді 1-ї інстанції Губко В. І.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року	Справа № 126/2863/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Панасюка О.С., секретар Кулішко Б.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 07 квітня 2026 року про залишення позову без розгляду, постановлену суддею губко В.І. в м.Бершадь, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
встановив:
На розгляді Вінницького районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 07 квітня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України. 
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.
У скарзі вказує, що жодних заяв про залишення позову без розгляду до суду він не надсилав. Відповідачка не бажає розлучатись і постійно влаштовує йому та його нинішній співмешканці скандали, висловлює образи та погрози та неодноразово казала, що зробить все, аби справу в суді закрили. Приймаючи до уваги регулярні висловлювання відповідачки, він вважає, що остання надрукувала нібито від його імені заяву про залишення позову без розгляду, підробила його підпис в цій заяві та направила її поштою до суду. Суд, маючи телефон позивача та його представника, не пересвідчився в дійсності вказаної заяви, прийняв її до розгляду і виніс оскаржувану ухвалу. Суд безпідставно застосував положення статті 257 ЦПК України, не перевірив дійсне волевиявлення позивача, порушив принципи змагальності сторін та допустив істотні порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
У судове засідання, призначене на 26 травня 2026 року, учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
26 травня 2026 року від представника ОСОБА_1 – адвоката Радіновича В.І. надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі та участі позивача.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, відповідно до якої неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів прийшла до висновку про розгляд заяви у відсутність належно повідомлених учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 13 грудня 2025 року адвокат Радінович В.І. в інтересах ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав позовну заяву до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с.1-2).
17 грудня 2025 року Бершадським районним судом Вінницької області відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання на 29 січня 2026 року о 11 год. 30 хв. (а.с.18).
14 січня 2026 року від імені ОСОБА_1 надійшла заява (подана засобами поштового зв`язку 08 січня 2026 року), у якій останній просив розглянути його позовну заяву до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу без його участі в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Строк на примирення просив не надавати. Вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує (а.с.19-20). 
20 січня 2026 року розгляд справи не відбувся через неявку сторін, про що секретарем судового засідання складено довіку (а.с.25). 
10 березня 2026 року від імені ОСОБА_1 надійшла заява (подана засобами поштового зв`язку 08 січня 2026 року), у якій останній просив справу за позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду, оскільки даного позову до суду він не подавав, розлучатися наміру не має (а.с.26-27).
Оскільки позивач, користуючись своїм правом на ініціювання заяви про залишення без розгляду поданої позовної заяви, просив залишити її без розгляду, що не суперечить чинному законодавству, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, у зв`язку з чим ухвалою суду від 07 квітня 2026 року залишив позов без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст.257 ЦПК України.
Пунктом 5 частини 1 статті 257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Закріплене за позивачем право на подання такої заяви є абсолютним. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.
Суд зобов`язаний залишити подану заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.
Подібного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року у справі № 308/13199/17, від 04 квітня 2022 року у справі № 441/1609/19.
Як стверджує ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, він не подавав до суду жодної заяви про залишення позову без розгляду, що виключає можливість застосування судом положень вказаної норми права.
Апеляційний суд зважає на те, що позовну заяву в інтересах ОСОБА_1 подано адвокатом Радіновичем В.І. через систему «Електронний суд».
У позовній заяві сторона позивача просила розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без участі позивача та його представника.
14 січня 2026 року від імені ОСОБА_1 надійшла заява (надрукована на комп`ютері) про розгляд справи без його участі.
Вказана заява подана засобами поштового зв`язку 08 січня 2026 року. Відправником на поштовому конверті вказано ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .
10 березня 2026 року від імені ОСОБА_1 надійшла заява (написана від руки) про залишення позову без розгляду, оскільки він його до суду не подав. 
Вказана заява подана засобами поштового зв`язку 10 лютого 2026 року. Відправником на поштовому конверті вказано ОСОБА_1 : ul. Chopina, 7, Sierpc, Poland.
Як зазначено в оскаржуваній ухвалі, сторони в судове засідання не з`явилися.
Разом з тим, докази на підтвердження факту направлення судом сторонам судових повісток на 07 квітня 2026 року у матеріалах справи відсутні.
Зважаючи на зміст заяви про залишення позову без розгляду, у якій заперечується факт подання позивачем позовної заяви, зважаючи на те, що позов від імені позивача ОСОБА_1 подано і підписано адвокатом Радіновичем В.І., повноваження якого підтверджуються ордером серії ВТ №1071759 від 12 грудня 2025 року та договором про надання правничої допомоги від 30 листопада 2025 року і в якому сторона позивача просила (як і в поданій після відкриття провадження у справі заяві) розгляд справи здійснити у їх відсутність, суд першої інстанції мав здійснити належне повідомлення сторін та з`ясувати у судовому засіданні дійсну позицію сторони позивача щодо поданого ним позову.
Враховуючи, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі категорично не погоджується із залишенням судом першої інстанції позову без розгляду через надходження від нього заяви про неподання ним позову та залишення його без розгляду (заперечується наявність такої на момент постановлення оскаржуваної ухвали), а право на звернення до суду за захистом своїх прав є абсолютним і не може бути обмежене судом, ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду залишатися в силі не може.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 07 квітня 2026 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 травня 2026 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.С. Панасюк