П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/19524/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В. 
Суддя-доповідач - Капустинський М.М. 
25 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Шидловського В.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "МПЗФ" №839405-24/22-25, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті за місцезнаходженням земельної ділянки в сумі 6773,58 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач вважає, що нарахування мінімального податкового зобов`язання податковим повідомленням-рішенням від 27.06.2025 року №839405-24/22-25 форми "МПЗФ" за 2024 рік в сумі 6773,58 грн. є неправомірним, оскільки обов`язок про сплату наведеного податку на земельні ділянки з кадастровими номерами 682486200:05:022:0079 та 6823984800:02:09:0100 покладено на орендарів, а нарахування мінімального податкового зобов`язання позивачу призведе до подвійного оподаткування одного і того ж об`єкта. Просить позов задовольнити.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.06.2025 форми "МПЗФ" №839405-24/22-25 в частині нарахування податкового зобов`язання за 2024 рік як власнику земельної ділянки кадастровий номер 6824286200:05:022:0079 на суму 3037,23 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 434 (чотириста тридцять чотири) грн. 48 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування. 
Звертає увагу суду, що на момент формування податкового повідомлення–рішення про сплату МПЗ, 27.06.2025, за даними інформаційно-комунікаційних систем Державної податкової служби України у власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває земельна ділянка, яка розташована на території Миролюбненської територіальної громади, площею 1,8220 га, кадастровий номер 6824286200:05:022:0079 та розташована на території Берездівської територіальної громади, площею 2,2414 га, кадастровий номер 6823984800:02:009:0100. Таким чином, на переконання відповідача, спірне рішення податковим органом прийнято правомірно.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що у власності ОСОБА_1 перебувають дві земельні ділянки:
- земельна ділянка площею 1,8220 га з кадастровим номером 6824286200:05:022:0079, розташованої на території Миролюбненської територіальної громади;
- земельна ділянка площею 2,2414 га з кадастровим номером 6823984800:02:09:0100, розташованої на території Березівської територіальної громади.
Набуття права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 6824286200:05:022:0079 та 6823984800:02:09:0100 позивачем відбулось на підставі: договору купівлі продажу №261, виданого 03.04.2023 приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Сарело Т.П.; договору купівлі-продажу №918, виданого 14.04.2023 року приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Гайдамакою О.В.
Земельна ділянка із кадастровим номером 6824286200:05:022:0079 площею 1,822 га перебуває в оренді в товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСЕЛКО АГРО" (код ЄДРПОУ: 37083810) на підставі договору оренди земельної ділянки, який укладено 01.01.2011 між ТОВ "ЕНСЕЛКО АГРО" та ОСОБА_2 строком до 25.06.2027.
Земельна ділянка з кадастровим номером 6823984800:02:09:0100, площею 2,2414 перебуває в оренді в фермерського господарства "НИВА РІДНОГО КРАЮ" (код ЄДРПОУ: 39595539) на підставі договору оренди земельної ділянки, який укладено 02.01.2024 між ФГ "НИВА РІДНОГО КРАЮ" та ОСОБА_1 .
Факт перебування земельних ділянок з кадастровим номером 6824286200:05:022:0079 та з кадастром номером 6823984800:02:09:0100 в офіційній оренді підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.09.2025.
27.07.2025 Головним управління ДПС в Хмельницькій області було винесене податкове повідомлення-рішення форми "МПЗФ" №839405-24/22-25, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 6773,58 грн. - мінімальне податкове зобов`язання за 2024 рік, як власнику земельних ділянок кадастровий номер: 6824286200:05:022:0079; 6823984800:02:09:0100, які віднесені до сільськогосподарських угідь.
Вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суд уз цим позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог частково.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані положеннями Податкового кодексу України (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України).
Законом України від 30.11.2021 №1914 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень" для платників податків - фізичних осіб, у яких у власності та/або користуванні (оренді, суборенді, емфітевзисі. постійному користуванні) є земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь, вводиться поняття мінімального податкового зобов`язання.
Відповідно до пункту 64 розділу XX "Перехідні положення" ПК України першим роком, за який визначається мінімальне податкове зобов`язання, є 2022 рік.
Згідно з підпунктом 170.14.3. пункту 170.14 статті 170 ПК України визначення загального мінімального податкового зобов`язання фізичним особам здійснюється контролюючими органами за податковою адресою таких осіб. Мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/ користування.
Відповідно до підпункту 170.14.1. пункту 170.14 статті 170 ПК України для платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, не переданих такими особами в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, загальне мінімальне податкове зобов`язання визначається контролюючим органом.
Згідно з підпунктом 170.14.5. пункту 170.14 статті 170 ПК України до загальної суми сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів для платника податку - фізичної особи включаються: податок на доходи фізичних осіб (далі - податок) та військовий збір з доходів від продажу власної сільськогосподарської продукції; земельний податок за земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь.
Платниками податку до бюджету сплачується лише позитивне значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та сумою сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом. постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь.
Згідно з підпунктами 38-1.1.4 пункту 38-1.1, пунктів 38-1.3, 38-1.4 статті 38-1 ПК України мінімальне податкове зобов`язання визначається за період володіння (користування) земельною ділянкою, який припадає на відповідний податковий (звітний) рік.
У разі передачі земельних ділянок в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування мінімальне податкове зобов`язання визначається для орендарів, користувачів на інших умовах таких земельних ділянок у порядку, визначеному цим Кодексом. У разі переходу права власності або права користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди, на земельну ділянку, віднесену до сільськогосподарських угідь, від одного власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) до іншого власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) протягом календарного року та за умови державної реєстрації такого права відповідно до законодавства, мінімальне податкове зобов`язання щодо такої земельної ділянки визначається для попереднього власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) за період з 1 січня такого календарного року до початку місяця, в якому припинилося право власності на таку земельну ділянку, або в якому така земельна ділянка передана в користування (оренду, суборенду, емфітевзис), а для нового власника, орендаря або користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) - починаючи з місяця, в якому він набув право власності або право користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди на таку земельну ділянку, та враховується у складі загального мінімального податкового зобов`язання кожного з таких власників або користувачів.
У разі відсутності державної реєстрації переходу права власності або права користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди, на земельну ділянку, віднесену до сільськогосподарських угідь, від одного власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) до іншого власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) протягом календарного року мінімальне податкове зобов`язання щодо такої земельної ділянки визначається для попереднього власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) на загальних підставах за податковий (звітний) рік.
Згідно з підпунктом 38-1.1.2 статті 381 ПК України мінімальне податкове зобов`язання щодо земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої не проведена, обчислюється за формулою: МПЗ = НГО x S x К x М / 12, де: МПЗ мінімальне податкове зобов`язання; НГО - нормативна грошова оцінка 1 гектара ріллі по Автономній Республіці Крим або по області з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом для справляння плати за землю; S - площа земельної ділянки, гектарах; К - коефіцієнт, що становить 0,05; М - кількість календарних місяців, протягом яких земельна ділянка перебуває у власності, оренді, користуванні на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) платника податків.
Відповідно підпункту 38-1.1.4 статті 381 ПК України, мінімальне податкове зобов`язання визначається за період володіння (користування) земельною ділянкою, який припадає на відповідний податковий (звітний) рік.
Згідно пункту 38-1.3 статті 381 ПК України у разі передачі земельних ділянок в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування мінімальне податкове зобов`язання визначається для орендарів, користувачів на інших умовах таких земельних ділянок у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 38-1.4 статті 381 ПК України встановлено, що у разі переходу права власності або права користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди, на земельну ділянку, віднесену до сільськогосподарських угідь, від одного власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) до іншого власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) протягом календарного року та за умови державної реєстрації такого права відповідно до законодавства, мінімальне податкове зобов`язання щодо такої земельної ділянки визначається для попереднього власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) за період з 1 січня такого календарного року до початку місяця, в якому припинилося право власності на таку земельну ділянку, або в якому така земельна ділянка передана в користування (оренду, суборенду, емфітевзис), а для нового власника, орендаря або користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) - починаючи з місяця, в якому він набув право власності або право користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди на таку земельну ділянку, та враховується у складі загального мінімального податкового зобов`язання кожного з таких власників або користувачів.
Суд встановив, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що дата державної реєстрації договору оренди землі площею 2,2414 га, кадастровий номер 6823984800:02:009:0100, серія та номер: б/н, виданий 02.01.2024, Орендодавець: ОСОБА_1 ; орендар: ФГ "Нива рідного краю" - 09.04.2024 (враховано при нарахування податку).
Інформація щодо реєстрації договору оренди земельної ділянки площею 1,8220 га, кадастровий номер 6824286200:05:022:0079 з орендодавцем ОСОБА_1 – відсутня.
Апеляційний суд зазначає, що позивач набув право власності на земельну ділянку площею 1,8220 га, кадастровий номер 6824286200:05:022:0079 згідно договору купівлі-продажу, серія та номер: 261, виданий 03.04.2023, видавник: Приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Сарело Т.П.; відомості з ДЗК, серія та номер: 62799547, виданий 03.04.2023, видавник: Державний земельний кадастр"
Окрім того, позивач надав копію Додаткової Угоди до договору оренди землі від 01.01.2011, зареєстрованого 25.06.2012 №682420004008355 від 15.06.2015, що укладений між громадянином ОСОБА_2 та ТОВ "Енселко Агро".
Колегія суддів звертає увагу, що зміна власника не припиняє договір оренди і не змінює його умов. Договір продовжує діяти, а новий власник автоматично стає орендодавцем.
Таким чином, суд доходить висновку, що мінімальне податкове зобов`язання за 2024 рік як власнику земельної ділянки кадастровий номер: 6824286200:05:022:0079, яка віднесена до сільськогосподарських угідь, нараховане контролюючим органом протиправно, оскільки зазначена земельна ділянка перебуває в оренді у ТОВ "Енселко Агро" ще з 2011 та таке право продовжене до 25.06.2027 згідно додаткової угоди від 15.06.2025, державна реєстрація якої проведена 15.06.2016.
Таким чином сплата мінімального податкового зобов`язання відповідно норм чинного законодавства покладається на користувача такої земельної ділянки.
Щодо податкового зобов`язання за 2024 рік як власнику земельної ділянки кадастровий номер 6823984800:02:009:0100, яка віднесена до сільськогосподарських угідь, суд зазначає, що вказана земельна ділянка знаходиться в оренді ФГ "Нива рідного краю" з 09.04.2024, тому таке податкове зобов`язання (за 3 місяці) контролюючий орган визначив правомірно, з врахуванням вказаних обставин.
Отже, податкове повідомлення-рішення форми "МПЗФ" №839405-24/22-25 від 27.06.2025 в частині нарахування податкового зобов`язання за 2024 рік як власнику земельної ділянки кадастровий номер 6824286200:05:022:0079 в сумі 3037,23 грн., є протиправними та підлягає скасуванню.
Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до положень ч.1 ст.308 КАС України колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в відмовленій частині, з огляду на те, що рішення в цій частині не є предметом апеляційного оскарження.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року відповідає.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Шидловський В.Б.