КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/3218/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить:
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 056750012681 від 14 березня 2026 року про відмову у призначенні пенсії за віком, яким ОСОБА_1 , відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі заяви від 06 березня 2026 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 06 березня 2026 року, врахувавши до страхового стажу періоди роботи з 1986 року по 2002 рік, згідно з трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_1 від 27.06.1986 року та архівними довідками № Р-31-21 від 24.03.2021 р. 
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.05.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.27). 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона 06.03.2026 року звернулася зі заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про призначення пенсії за віком, яка розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області. 14.03.2026 року Головне управління ПФУ в Луганській області постановило рішення №056750012681, яким відмовило у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю страхового стажу. До страхового стажу не зарахували періоди роботи в колгоспі ім. Леніна (згодом СТОВ «Лугове») за трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_1 від 27.06.1986, посилаючись на те, що перша сторінка завірена печаткою СТОВ «Лугове», а не колгоспом ім. Леніна, який відкривав книжку. Не зараховано також періоди роботи згідно з архівною довідкою від 24.03.2021 №Р-31-21 через розбіжність у прізвищі, імені та по батькові в архівних документах («Рябоконь Лили», « ОСОБА_2 » російською мовою) порівняно з паспортними даними заявниці. Проте, позивачка стверджує, що трудова книжка містить записи про ці періоди праці. Вважає, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 14.03.2026 року №056750012681 прийняте не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтованим та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та яке порушує її право на належне пенсійне забезпечення.
Представник відповідача подав відзив, у якому заперечив проти позову та просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зазначає, що за розглядом електронної пенсійної справи встановлено, за заявою від 06.03.2026 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області винесено рішення від 14.03.2026 № 056750012681 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за нормами статті 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За результатами розгляду документів за розрахунком відповідача страховий стаж ОСОБА_1 складає 12 років 8 місяців. З 01.01.1999 страховий стаж обчислено за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб), з урахуванням відомостей про сплату страхових внесків. До страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки колгоспника. Вказував, що за розглядом трудової книжки колгоспника встановлено, що першу сторінку засвідчено печаткою підприємства СТОВ “Лугове”, що не відповідає назві підприємства, на яке вперше прийнято ОСОБА_1 (колгосп ім. Леніна). У трудовій книжці колгоспника записи про трудову участь у громадському господарстві не засвідчено підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та відсутні дата та номер документу, на підставі якого внесено записи про прийнятий та виконаний встановлений колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, що на його думку, є порушенням вимог пункту 6 Загальних положень № 310. Звертав увагу на те, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 25.12.1982, наявної в електронній пенсійній справі, в період роботи з 27.04.1986 по 01.06.2000 в колгоспі «ім. Леніна» ОСОБА_1 з 09.03.1986 по 24.06.1986 працювала у Радгоспівській СШ в якості лаборанта, тому період роботи з 09.03.1986 по 24.06.1986 зараховано до страхового стажу заявниці. Також період роботи в колгоспі «ім. Леніна» з 08.03.1986 по 08.03.1986 та з 25.06.1986 по 28.07.1988 зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 як догляд за дітьми до досягнення ними 3-річного віку ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Страховий стаж з 01.01.1999 обчислено за даними Реєстру застрахованих осіб. Отже, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи в колгоспі «ім. Леніна» з 29.07.1988 по 31.12.1998. Тому, вважає, що вимога позивача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі «імені Леніна» з 27.04.1986 по 01.06.2000 за архівною довідкою від 24.03.2021 № Р-31-21 помилкова і не підлягає задоволенню. Враховуючи відсутність у позивача необхідного страхового стажу, стверджує, що рішення від 14.03.2026 № 056750012681 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до норм статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 правомірне.
Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 06.03.2026 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. (а.с.37-38)
Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області та прийнято рішення про відмову у призначення пенсії за віком від 14.03.2026 № 056750012681. (а.с.11) Рішення мотивовано відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік, страховий стаж заявника 12 років 8 місяців. За розглядом документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки колгоспника від 27.06.1986 серії НОМЕР_1 , оскільки першу сторінку трудової книжки засвідчено печаткою підприємства (СТОВ "Лугове"), що не відповідає назві підприємства, яке її відкрило колгосп ім. Леніна. Крім того, записи про трудову участь в громадському господарстві внесено з порушенням вимог пункту 6 Основних положень №310 (не містить номерів та дат документів, на підставі яких внесено записи); за архівною довідкою від 24.03.2021 №Р-31-21, яка видана відділом трудового архіву виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області, оскільки містить інформацію про роботу "Рябоконь Лили", " ОСОБА_2 " (мовою оригіналу - російською), оскільки не відповідає імені згідно з паспортними даними заявниці. Інформації, що інших осіб з таким прізвищем, іменем та по батькові до заяви не долучено. Водночас страховий стаж зараховано з 08.03.1986 по 08.03.1986 та з 25.06.1986 по 28.07.1988 як догляд за дітьми до досягнення ними 3-річного віку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 01.01.1999 - за даними Реєстру.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спірні правовідносини врегульовано Законом України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п.а ч.1 ст.3 Закону №1788-ХІІ право на трудову пенсію мають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів*, гіг-спеціалісти, які залучені резидентами Дія Сіті за гіг-контрактами відповідно до Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.
Згідно з частиною 5 статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Порядок прийняття та оформлення документів для призначення пенсії за віком врегульовано "Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).
Згідно пункту 1.8 Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Якщо заява пересилається поштою (у випадках, передбачених абзацами четвертим та п`ятим пункту 1.1 цього розділу цього Порядку), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).
Згідно із статтею 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Період, протягом якого особа перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, передбаченій пунктом 20 частини першої статті 25 Закону України "Про відпустки", включається до страхового стажу.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Тобто, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Умови призначення пенсії за віком наведені у статті 26 розділу ІІІ ("Пенсії за віком у солідарній системі") Закону №1058-IV. 
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Згідно з ч.2 ст.26 Закону №1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років (ч.3 ст.26 Закону №1058-IV).
Частиною 4 ст.26 Закону №1058-IV передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Згідно зі статтею 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. 
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. (ст.62 Закону №1788-ХІІ).
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року. 
Згідно з пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Із аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що трудовий стаж підтверджується записами у трудовій книжці і лише у випадку відсутності трудової книжки, записів у ній або ж, якщо наявні записи неправильні чи неточні щодо періодів роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Судом встановлено, що оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, обґрунтоване тим, що її страховий стаж становить 12 років 08 місяців, тобто не має права на призначення пенсії за віком, оскільки відсутній необхідний страховий стаж – 31 рік, при цьому не враховано певний страховий стаж, зокрема, період роботи згідно трудової книжки колгоспника від 27.06.1986 серії НОМЕР_1 , оскільки першу сторінку трудової книжки засвідчено печаткою підприємства (СТОВ "Лугове"), що не відповідає назві підприємства, яке її відкрило колгосп ім. Леніна, а також записи про трудову участь в громадському господарстві внесено з порушенням вимог пункту 6 Основних положень №310 (не містить номерів та дат документів, на підставі яких внесено записи).
Проте, суд не погоджується з такими доводами відповідача. 
На час заповнення трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 27.06.1986 діяв Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (далі – Постанова №310).
Відповідно до пунктів 1, 2 Постанови №310 трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Постанови №310).
Згідно з пунктом 6 Постанови №310 всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Отже, виходячи з наведеного можна дійти висновку про те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі).
Так, у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 від 27.06.1986 (а.с.45зв.-47), містяться записи у розділі членство в колгоспі, зокрема: 
№1 – 27.06.1986 – прийнято у члени колгоспу ім.Леніна, наказ №6 від 26.06.1986;
№2 – КСП ім.Леніна з 10.05.2000 реформовано на СТОВ «Лугове», наказ №4 від 05.05.2000;
№3 - 01.06.2000 звільнена з членів КСП Леніна у зв`язку з реорганізацією, наказ №4 від 05.05.2000;
01.06.2000 – прийнята на роботу в ТОВ «Лугове» в якості обліковця на МТФ №1 – наказ №1 від 01.06.2000;
№4 – 10.04.2002 звільнена за власним бажанням, наказ №31 від 10.01.2002.
При цьому у розділі «відомості про роботу» міститься запис №1 – 27.06.1986 призначена на посаду секретаря-машиністки наказ №6 від 26.06.1986.
У розділі «Трудова участь в суспільному господарстві» містяться записи про кількість відпрацьованих вихододнів, установлений мінімум вихододнів на рік, відомості про нараховану заробітну плату. До того ж, містяться відомості на підставі чого внесено запис – особові рахунки колгоспників. Таким чином, у трудовій книжці позивача міститься інформація про виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві.
Також архівною довідкою від 24.03.2021 №Р-31-21, яка видана відділом трудового архіву виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області, також підтверджується кількість відпрацьованих позивачкою вихододнів. (а.с.53зв.-54) 
Крім того, суд враховує, що позивачкою до пенсійного органу подавалися архівні довідки про реформування колгоспу ім.Леніна. (а.с.50зв.-54)
Так, відповідно до вказаних вище нормативних актів трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудову діяльність працівника, а її заповнення, ведення, облік та зберігання покладалися на адміністрацію підприємства або уповноважених посадових осіб. При цьому відповідальність за організацію ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладалася на керівника підприємства, установи чи організації.
Отже можливі порушення порядку оформлення трудової книжки, допущені посадовими особами підприємства під час її заповнення, зокрема щодо проставлення печатки на титульному аркуші, не можуть покладатися на працівника та самі по собі не можуть бути підставою для неврахування відомостей трудової книжки як доказу трудового стажу.
Зокрема, Верховний Суд неодноразово наголошував, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. 
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною судом у постанові від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а. 
Згідно правової позиції, сформульованої Верховним Судом у постановах, зокрема від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а та від 19 грудня 2019 року у справі № 307/541/17, підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи, а не правильність записів у трудовій книжці. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. 
Судом встановлено, що трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 від 27.06.1986 містить записи про трудову діяльність позивача у період з 27.06.1986 по 10.04.2002. Вказані записи внесені у хронологічній послідовності, містять відомості про місце роботи, займані посади, реквізити відповідних наказів, посвідчені підписами уповноважених осіб та печатками підприємств. Доказів недостовірності цих записів або їх невідповідності первинним документам відповідачем суду не надано.
За таких обставин суд вважає, що наявність на титульному аркуші трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 27.06.1986 печатки підприємства, яке є правонаступником підприємства, яке приймало позивача на роботу та вперше заповнювалася, є формальним недоліком її оформлення, який не впливає на достовірність відомостей про трудову діяльність позивача та не може бути самостійною підставою для неврахування відповідних періодів роботи при обчисленні страхового стажу.
Щодо неврахування відповідачем довідки від 24.03.2021 №Р-31-21, оскільки містить інформацію про роботу "Рябоконь Лиля", " ОСОБА_2 " (мовою оригіналу - російською), оскільки не відповідає імені згідно з паспортними даними заявниці, то суд зауважує, що зазначення в архівних документах "імені" та "по батькові" позивача у скороченому вигляді не спростовують належності цих документів саме позивачу та також не можуть бути підставою для неврахування підтверджених ними періодів роботи, оскільки такі особливості відображення персональних даних є наслідком ведення первинної документації відповідними посадовими особами, за що позивач відповідальності не несе.
В постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17 судом була викладена правова позиція, де зазначено, що відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
У постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 229/3431/16-а Верховний Суд дійшов висновку про безпідставність доводів пенсійного органу про неможливість підтвердження трудового стажу через відсутність на зберіганні в державному архіві запитуваних документів та вказав про неможливість надання повного об`єму необхідних для реалізації прав позивача документів та повноти записів у наявних підтверджуючих страховий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. 
Таким чином, з огляду на вищевикладене, неврахування відповідачем періодів роботи позивача, підтверджених трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_1 від 27.06.1986 та архівною довідкою 24.03.2021 №Р-31-21 про кількість відпрацьованих вихододнів, є порушенням її конституційних прав на отримання належного пенсійного забезпечення. Тому суд вважає, що відповідні періоди повинні бути враховані позивачці до її страхового стажу.
Крім того, згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. 
Тобто, пенсійний орган, у випадку сумнівів, виявлення помилок або неточностей у документах, має право звернутись до підприємств, організацій і окремих осіб, на яких працювала особа, що звернулась із заявою про призначення пенсії, із запитом про витребування відповідних документів, необхідних для визначення права на пенсію. 
Відповідно до частини першої статті 64 Закону №1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право, зокрема: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених порушень законодавства про порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, здійснення фінансових операцій з коштами Пенсійного фонду та порядок їх використання; порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; у разі виявлення порушень порядку, використання коштів Пенсійного фонду звертатися в установленому законом порядку до контролюючих та правоохоронних органів. 
Враховуючи викладене, відповідач, маючи цілу низку повноважень, не вчинив жодних дій спрямованих на дотримання конституційного права позивача на пенсію, поклавши весь тягар відповідальності на останню. 
На підставі частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
При цьому в силу частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем під час вирішення питання про призначення позивачці пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV безпідставно не враховано до загального страхового стажу періодів її роботи, підтверджені трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_1 від 27.06.1986 та архівною довідкою 24.03.2021 №Р-31-21 про кількість відпрацьованих вихододнів.
Таким чином, з`ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 16.03.2026 №056750012681 винесено протиправно, необґрунтовано та не пропорційно, тому воно підлягає скасуванню.
Враховуючи те, що відповідачем було прийнято протиправне рішення та безпідставно не зараховано до загального страхового стажу позивача періоди роботи позивачки, які підтверджуються трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 від 27.06.1986 та архівною довідкою 24.03.2021 №Р-31-21 про кількість відпрацьованих вихододнів, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, зарахувавши зазначені періоди до її загального страхового стажу, та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.
При цьому, суд враховує, що як зазначав відповідач та свідчить розрахунок стажу, до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди з 08.03.1986 по 08.03.1986 та з 25.06.1986 по 28.07.1988 як догляд за дітьми до досягнення ними 3-річного віку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також зараховано період з 09.03.1986 по 24.06.1986, та з 01.01.1999 - за даними Реєстру: з 01.01.1999 по 19.04.2002. (а.с.50) Отже, відсутні підстави зобов`язувати відповідача повторно зараховувати вищевказані періоді, тому в цій частині вимоги позивачки задоволенню не підлягають.
Виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Отже здійснені позивачкою судові витрати на сплату судового збору у сумі 1331,20 грн. (а.с.24) слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 263, 293, 295-297 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (18003, Черкаська область, м.Черкаси, вул. В.Чорновола, буд. 157, ЄДРПОУ 21782461) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №056750012681 від 14.03.2026 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 06.03.2026, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 27.06.1986 та архівної довідки від 24.03.2021 №Р-31-21, й прийняти рішення, з урахуванням висновків суду. 
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) здійснені судові витрати на оплату судового збору в сумі 1331,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ЄДРПОУ 21782461).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА