Справа № 645/1968/26
Провадження № 2/643/5490/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026   м. Харків
Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання – Кашуби Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

у с т а н о в и в :

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №96991811000 від 18.11.2020 в сумі 180 588,42 грн, а також судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору в сумі 2662,41 грн.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог представником позивача зазначено, що 18.11.2020 відповідач ОСОБА_1 уклав з Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» кредитний договір №96991811000, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Зазначив, що згідно з Договором факторингу №285 від 09.12.2024 Акціонерне товариство «Укрсиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» право вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за кредитним договором №96991811000 від 18.11.2020. Посилався, що у зв`язку із неналежним виконанням умов Кредитного договору, загальна сума заборгованості відповідача у відповідності до Реєстру боржників до договору факторингу №285 від 09.12.2024 складає 180 588,43 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 78 486,78 грн, заборгованості за відсотками в сумі 102 101,65 грн. Звертав увагу, що позивачем не перераховувався розмір заборгованості, вказаний в Реєстрі боржників, який нарахований первісним кредитором до моменту передачі права вимоги.
Аргументи учасників справи
12.05.2026 від відповідача ОСОБА_1 засобом поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Суперіум» в повному обсязі. В обґрунтування обраної позиції відповідач зазначив, що матеріали позовної заяви не містять доказів того, що він, ОСОБА_1 , був ознайомлений із усіма суттєвими умовами договору, зокрема щодо розміру відсотків. Зауважив, що матеріали позовної заяви не містять доказів того, що йому, ОСОБА_1 , було надіслано текст договору. Зазначив, що сума основного боргу, яку пред`являє до стягнення позивач, перевищує встановлений кредитний ліміт – 50 000,00 грн, що, на думку відповідача, є неможливим та свідчить про помилковість або незаконність нарахувань. Посилався, що загальний розмір заборгованості, зазначений у позовній заяві, більш ніж у три рази перевищує суму кредиту, що, на думку відповідача, є явно непропорційним та порушує принципи справедливості, добросовісності та розумності. Посилався, що кредитний договір №96991811000 сам по собі не підтверджує факту передачі коштів, розмір заборгованості. Матеріали справи не містять виписок по рахунку, розрахунку заборгованості. Звертав увагу, що позивачем не додано доказів перерахування грошових коштів на його, ОСОБА_1 , картку, як і не надано доказів користування ним такими коштами. Зауважував, що позивачем не зазначено реквізитів платіжної картки, на яку були перераховано кредитні кошти, дати та часу здійснення такої операції. З огляду на викладене, вважав недоведеним факт надання йому кредитних коштів за договором, та, як наслідок, факт виникнення в нього заборгованості за спірним договором з АТ «Укрсиббанк». 
18.05.2026 від представника позивача ТОВ «ФК «Суперіум» через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить суд відхилити доводи відповідача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування обраної позиції представник позивача зазначив, що 18.11.2020 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Укрсиббанк» було укладено кредитний договір №96991811000, який містить підпис відповідача, а також відомості про укладення анкети-заяви та договору про комплексне банківське обслуговування. Посилався, що у кредитному договорі містяться умови кредитування, порядок користування кредитними коштами, порядок погашення заборгованості, а також підписи сторін. Зазначив, що підписання відповідачем кредитного договору та пов`язаних із ним документів свідчить про прийняття ним умов кредитування, а тому посилання відповідача на нібито необізнаність із його умовами не спростовує факту укладення договору та виникнення у відповідача обов`язку виконувати прийняті на себе зобов`язання. Посилався, що розмір заявленої до стягнення заборгованості підтверджується Реєстром боржників, який є невід`ємною частиною договору факторингу, а також матеріалами, поданими позивачем до суду. Зазначив, що доводи відповідача про нібито необґрунтованість розміру заборгованості не спростовують наявності боргу, а лише підтверджують необхідність дослідження судом усіх доказів у їх сукупності, у тому числі доказів, про витребування яких просив позивач у клопотанні, поданому разом з позовною заявою. Зазначив, що доводи відповідача у відзиві про те, що розмір процентів є завищеним та не відповідає принципам справедливості, добросовісності і розумності, є загальними, оціночними та не підтверджені належними і допустимими доказами. Зауважив, що відповідач не надав доказів того, що умови кредитного договору були визнані недійсними у встановленому законом порядку, не надав доказів оспорювання договору, не надав доказів примусу до його укладення, а також не довів, що на момент укладення договору він не мав можливості ознайомитися з його умовами. На думку представника позивача, саме по собі посилання відповідача на те, що розмір процентів є значним або несправедливим, не є доказом недійсності умов договору та не звільняє відповідача від виконання зобов`язань, які виникли з укладеного ним кредитного договору. Крім того, звертав увагу, що предметом даного спору є стягнення вже сформованої заборгованості, право вимоги щодо якої було відступлено позивачу первісним кредитором. Позивач не здійснював самостійного нарахування процентів після набуття права вимоги та заявляє до стягнення суму, визначену у Реєстрі боржників до договору факторингу. Посилався, що відповідач фактично зводить свої заперечення до незгоди із сумою заборгованості, однак не надає альтернативного розрахунку, доказів сплати, доказів відсутності боргу або доказів неправильності відомостей, зазначених у Реєстрі боржників. 
Рух справи
Немишлянський районний суд міста Харкова ухвалою від 13.03.2026 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передав на розгляд Салтівському районному суду міста Харкова.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2026 року справа №645/1968/26 надійшла до провадження судді Салтівського районного суду міста Харкова Семенової Я.Ю.
Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 09.04.2026 прийняв до свого провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Витребував від Акціонерного товариства «Укрсиббанк» обґрунтований розрахунок заборгованості (помісячний розрахунок окремо по заборгованості за кредитом та відсоткам із зазначенням нарахованих та сплачених коштів, періодів здійснення відповідних нарахувань) станом на 09.12.2024 за кредитним договором №96991811000, банківські виписки за кредитним договором №96991811000. 
20.04.2026 засобами поштового зв`язку від АТ «Укрсиббанк» на виконання ухвали Салтівського районного суду міста Харкова від 09.04.2026 про витребування доказів надійшли витребувані судом докази.
Участь у справі сторін та інших учасників справи
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, у прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Суперіум». 
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, у відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи за його відсутності. 
За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Беручи до уваги, що представник позивача та відповідач належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Суперіум», скористався процесуальним правом на подання відповіді на відзив, відповідач скористався процесуальним правом на подання відзиву на позов, у відзиві просив про розгляд справи за його відсутності, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутністю сторін.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
18.11.2020 ОСОБА_1 підписав Анкету-заявку на надання споживчого кредиту, в якій просив АТ «Укрсиббанк» надати йому кредит «Револьверна кредитна картка» на таких умовах: строк дії ліміту кредитування 24 місяці, сума кредитного ліміту 50 000,00 грн (а.с. 6).
18.11.2020 ОСОБА_1 та АТ «Укрсиббанк» підписали Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №96991811000 (а.с. 6 зворот-7 зворот).
У п. 1.1. підписаного Договору-анкети зазначено, що банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває клієнту та обслуговує на умовах тарифного плану «Картка з лімітом «55 з пільговим періодом Преміум», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com й на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку, поточний рахунок, який обслуговується згідно з цим Договором-анкетою та Правилами (договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк», з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових (поточних) рахунків, опублікованих в газеті «Урядовий кур`єр» №105 від 09.06.2017 (з усіма змінами та доповненнями) та розміщених на сайті www.my.ukrsibbank.com та/або на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку (надалі-Правила), а саме: поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України. 
Сторони домовилися, що Договір-анкета містить заяву клієнта на відкриття рахунку і подання окремої заяви не вимагається.
Відповідно до п. 1.2.-1.3. Договору-анкети, банк встановлює ліміт овердрафту на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених Договором-анкетою та Правилами. Банк має право надавати, а клієнт отримувати послуги та/або сервіси банку, в тому числі щодо кредитування, шляхом вчинення електронних правочинів з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем банку в порядку, викладеному у Правилах.
Відповідно до п. 1.4 Договору, Правила після підписання Сторонами Договору - анкети, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи Договір-анкету, Сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами Договору, які викладені в цьому Договорі-анкеті та в Правилах. Підписи Сторін під цим Договором-анкетою вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому, після підписання Сторонами цього Договору-анкети, Правила не підлягають додатковому підписанню Сторонами і вступають в силу для Сторін одночасно із підписанням цього Договору-анкети. Терміни, що вживаються в цьому Договорі-анкеті мають значення, надане їм у Правилах.
У розділі 2 Договору-анкети сторонами погоджено ліміт кредитування – 50 000,00 грн, строк дії ліміту кредитування: з дати укладення договору по 05.12.2022. Процентна ставка як за готівкові, так і безготівкові операції встановлювалася на рівні 55%, за винятком процентної ставки за безготівковими операціями впродовж пільгового періоду – до 56 днів, яка становила 0,00%. 
18.11.2020 ОСОБА_1 було підписано Паспорт споживчого кредиту та одержано довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 8-9). 
09.12.2024 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» укладено договір факторингу №285, відповідно до умов якого клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписуються сторонами у паперовому вигляді (а.с. 11-15).
Згідно з п. 3.1.-3.4. договору факторингу сума фінансування становить 8 056 797,78 грн. Фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування одним платежем не пізніше дати підписання сторонами цього договору. Сума фінансування перераховується фактором на рахунок клієнта АТ «Укрсиббанк», рахунок № НОМЕР_2 . 
Пунктом 4.1. вказаного вище договору визначено, що право власності на права вимоги вважаються такими, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлення прав вимог у фактора виникає у моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги (Додаток №2 до цього Договору).
Факт сплати ТОВ «ФК «Суперіум» коштів за вказаним договором в сумі 8 056 797,78 грн підтверджується копією платіжної інструкції в національній валюті №753 від 09.12.2024 (а.с. 17).
09.12.2024 АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Суперіум» підписали Акт приймання-передачі Права Вимоги (а.с. 16).
Згідно з витягом з Реєстру Боржників від 09.12.2024, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №96991811000, на суму 180 588,43 грн, з яких: 78 486,78 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 102 101,65 грн - заборгованість за відсотками. Зазначено, що кредитний договір №96991811000 було укладено 18.11.2020 (а.с. 18).
Як убачається зі змісту розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , надісланої на адресу суду АТ «Укрсиббанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів, заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором №96991811000 від 18.11.2020 за період з 17.11.2020 по 08.12.2024 становить 180 588,43 грн, з яких: 78 486,78 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 102 101,65 грн - заборгованість за відсотками. При цьому зазначено, що сума наданого кредиту становить 50 000,00 грн (а.с. 95-105).
Від АТ «Укрсиббанк» на адресу суду надійшла виписка по рахунку за договором №96991811000 від 18.11.2020 про рух коштів по картці за період з 18.11.2020 по 09.12.2024, з якої убачається, що ОСОБА_1 були нараховані кредитні кошти в сумі 50 000,00 грн. Кредитний ліміт по рахунку на цей період становив 50 000,00 грн. Позичальник користувався встановленими банком лімітом (а.с. 45-94).
ТОВ «ФК «Суперіум» направив ОСОБА_1 вимогу про сплату заборгованості за договором №96991811000 вих. №11-03/25-30 від 11.03.2025, в якій вимагав відповідача сплатити заборгованість в розмірі 180 588,43 грн, яка утворилася станом на 11.03.2025 у строк до 11.04.2025 (а.с. 19-20).
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
У відповідності до вимог ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як це унормовано вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як це закріплено вимогами ст. 1055 ЦК України.
Як убачається з матеріалів справи, між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір-анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №96991811000 від 18.11.2020, який ОСОБА_1 підписав, також ОСОБА_1 підписав Анкету-заявку на надання споживчого кредиту від 18.11.2020, паспорт споживчого кредиту від 18.11.2020, довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб. 
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п. 57, 60-62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджений Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75, інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).
Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.
Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.
Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
З наведеного вбачається, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
На виконання ухвали суду про витребування доказів від АТ «Укрсиббанк» на адресу суду надійшла виписка по рахунку відповідача ОСОБА_1 , в якій відображені як зарахування кредитних коштів, так і використання відповідачем коштів у межах встановленого йому кредитного ліміту.
Відтак, сторонами договору було погоджено усі істотні умови. Матеріали справи містять належні докази того, що АТ «Укрсиббанк» виконав свої зобов`язання за договором, перерахувавши кредитні кошти на Картковий рахунок Клієнта, надавши йому можливість користуватись кредитними коштами. Відповідач, у свою чергу, користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою з його особового рахунку за період з 17.11.2020 по 09.12.2024, відкритим відповідачеві АТ «Укрсиббанк». 
Надані позивачем докази є належними та достатніми для висновку про виконання кредитором АТ «Укрсиббанк» свого обов`язку за кредитним договором.
Як це унормовано вимогами ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України.
Правилами ст. 517 ЦК України закріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Як це знаходить своє підтвердження матеріалами справи, 09.12.2024 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» був укладений договір факторингу №285, відповідно до умов якого від АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «ФК «Суперіум» перейшло право вимоги до боржників, у тому числі, до ОСОБА_1 за кредитним договором №96991811000 від 18.11.2020. Відтак, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло права вимоги до відповідача ОСОБА_1 .
Доказів на підтвердження того, що договір №96991811000 від 18.11.2020 та договір факторингу №285 від 09.12.2024, відповідно до якого АТ «Укрсиббанк» відступив на користь ТОВ «ФК «Суперіум» права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №96991811000 від 18.11.2020 є нікчемними або у встановленому законом порядку визнані недійсними, матеріали справи не містять, а відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Суперіум» є належним позивачем у даній справі.
За правилами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, як це закріплено положеннями ст. 599 ЦК України.
Положення ст. 610 ЦК України унормовують, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.
Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
З огляду на те, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ним належним чином та в повному обсязі було виконано умови вказаного вище договору №96991811000 від 18.11.2020, беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, які свідчать про наявність порушення відповідачем прав позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Суперіум» заборгованості за тілом кредиту в сумі 78 486,78 грн.
Що стосується позовних вимог ТОВ «ФК «Суперіум» про стягнення з відповідача процентів в сумі 102 101,65 гривень, то суд керується таким.
Як це закріплено вимогами ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як дійшла висновку Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року, прийнятій у справі №444/9519/12, провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом.
Аналогічного змісту правові висновки також викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року, прийнятій у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 лютого 2020 року, прийнятій у справі №912/1120/16, провадження № 12-142гс19, дійшла висновку, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання».
У пред`явленому позові ТОВ «ФК «Суперіум» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №96991811000000 від 18.11.2020 в загальному розмірі 180 588,43 грн, яка складається із: заборгованість за основним боргом – 78 486,78 грн, заборгованість за відсотками – 102 101,65 грн.
Як це убачається зі змісту Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №96991811000 від 18.11.2020, строк дії договору сторонами визначено до 05.12.2022, процентна ставка погоджена умовами договору 55% річних, сторонами узгоджені проценти за правомірне користування чужими коштами.
Відтак, виходячи з умов укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 договору №96991811000 від 18.11.2020, за правомірне користування чужими коштами в межах строку кредитування (за період з 18.11.2020 по 05.12.2022 включно) відповідач сплачує проценти у розмірі 55% річних, що погоджено сторонами в п. 2.1.4. Договору, за винятком процентної ставки за безготівковими операціями впродовж пільгового періоду – до 56 днів, яка становила 0,00%. 
Разом з тим, суд звертає увагу, що доказів на підтвердження тих обставин, що після 05.12.2022 кредитний договір було автоматично пролонговано та строк користування кредитом було продовжено позивачем суду не надано.
Водночас, як убачається з матеріалів справи, відповідачеві нараховано заборгованість за процентами за договором №96991811000 від 18.11.2020 в сумі 102 101,65 грн, які, відповідно до відомостей банківської виписки, нараховані ОСОБА_1 як проценти за правомірне користування кредитом за період з 18.11.2020 до 09.12.2024, коли сторонами умовами п. 2.1.4. договору погоджені проценти за правомірне користування кредитом в розмірі 55% річних на строк до 05.12.2020 (п. 2.1.1. договору). 
Відтак, згідно з умовами п. 2.1.4. договору №96991811000 від 18.11.2020, кінцевим строком повернення кредиту є 05.12.2022, отже, проценти за правомірне користування кредитними коштами нараховуються відповідачу по 05.12.2022 включно, а нарахування відповідачу процентів, починаючи з 06.12.2022 є неправомірним.
Натомість, суд перевіривши заявлений позивачем до стягнення з відповідача ОСОБА_1 розмір процентів в сумі 102 101,65 гривень, доходить висновку, що він не повністю відповідає положенням чинного законодавства, та розмір відсотків, з урахуванням наведеного судом вище, за період користування кредитними коштами відповідно до строку дії договору з 18.11.2020 по 05.12.2022 включно становить суму 81 841,28 гривень, які обраховуються таким чином: 78 486,78 х (55% : 365) х (748-56) : 100 = 81 841,28 грн.
Разом з тим, суд зважає на те, що як це убачається з розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитором АТ «Укрсиббанк», відповідачем ОСОБА_1 за період з 18.11.2020 по 05.12.2022 було сплачено у рахунок погашення відсотків за користування кредитними коштами суму в розмірі 26 840,13 грн, а отже, позовні вимоги ТОВ «ФК «Суперіум» в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 процентів підлягають частковому задоволенню в розмірі 55 001,15 гривень (81 841,28 – 26 840,13 = 55 001,15).
Між тим, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Що стосується доводів відповідача у відзиві про те, що позивачем в обґрунтування пред`явлених позовних вимог не надано виписку по рахунку та розрахунку заборгованості, то такі посилання відповідача спростовуються матеріалами справи, позаяк на виконання ухвали суду про витребування доказів від первісного кредитора АТ «Укрсиббанк» на адресу суду надійшли виписка по рахунку за договором №96991811000 від 18.11.2020 про рух коштів по картці за період з 18.11.2020 по 09.12.2024 та розрахунок заборгованості за вказаним договором за період з 17.11.2020 по 08.12.2024.
Посилання відповідача на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування відповідачеві кредитних коштів в сумі 50 000,00 грн також спростовуються матеріалами виписки по рахунку за договором №96991811000 від 18.11.2020.
Беручи до уваги наведене вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Суперіум» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь ТОВ «ФК «Суперіум» підлягає стягненню заборгованість за договором від 18.11.2020 в сумі 133 487,93 гривень, яка складається з: 78 486,78 гривень - заборгованість за кредитом, 55 001,15 гривень - заборгованість по сплаті відсотків. 
Розподіл судових витрат
Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №259 від 13 лютого 2026 року при пред`явленні позову до суду через підсистему «Електронний суд» позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,41 гривень.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 73,92%, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1968,05 гривень (2 662,41 : 100 х 73,92 = 1968,05).
На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263-265, 279 ЦПК України, суд
в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Суперіум» заборгованість за кредитним договором №96991811000 від 18.11.2020 в сумі 133 487 (сто тридцять три тисячі чотириста вісімдесят сім) гривень 93 копійки, яка складається із: заборгованості за основним боргом у сумі 78 486,78 гривень, заборгованості за відсотками у сумі 55 001,15 гривень.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Суперіум» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1968,05 гривень.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», код ЄДРПОУ 42024152, місцезнаходження: 04053, м. Київ, Вознесенський узвіз, буд. 23А, нежитлове приміщення №35А;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 25 травня 2026 року.

Суддя : Я.Ю. Семенова