ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
09.06.2026	Справа № 43/75-15/7-б (910/2533/26)	

За позовом Приватного акціонерного товариства «Виробничо-торгова фірма «РАДОСИНЬ» (ідентифікаційний код: 21538933) в особі керуючої санацією арбітражної керуючої Ганюк Тетяни Миколаївни
до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІГФУДДРАЙВ» (ідентифікаційний код: 44801694)
Київської міської ради (ідентифікаційний код: 22883141)
Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТАГАЗСИСТЕМА» (ідентифікаційний код: 41023916)
про усунення перешкод у користуванні майном

у межах справи № 43/75-15/7-б
за заявою Приватного акціонерного товариства «Виробничо-торгова фірма «РАДОСИНЬ» (ідентифікаційний код: 21538933)
про банкрутство
Головуючий суддя Омельченко Л.В.
суддя Морозов С.М.
суддя Івченко А.М.
Без виклику (повідомлення) учасників

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа № 43/75-15/7-б про банкрутство ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВИРОБНИЧО-ТОРГОВА ФІРМА «РАДОСИНЬ».
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.01.2008 порушено провадження у справі № 47/75 про банкрутство Закритого акціонерного товариства «Виробничо-торгова фірма «Радосинь». 
01 липня 2014 року постановою Господарського суду м. Києва по справі № 43/75-15/7-б Закрите акціонерне товариство «Виробничо-торгова фірма «РАДОСИНЬ» визнано банкрутом, припинено повноваження органів управління банкрутом. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2025 уведено процедуру санації, затверджено план санації, призначено керуючою санацією арбітражну керуючу Ганюк Тетяну Миколаївну. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.02.2026 продовжено строк процедури санації та строк виконання повноважень керуючої санацією Приватного акціонерного товариства «Виробничо-торгова фірма «Радосинь» до 31.12.2026.
09.03.2026 від керуючої санацією ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВИРОБНИЧО-ТОРГОВА ФІРМА «РАДОСИНЬ» арбітражної керуючої Ганюк Т.М. надійшла позовна заява до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІГФУДДРАЙВ», КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ та ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НАФТАГАЗСИСТЕМА» про усунення перешкод у користуванні майном, в якій вона просить суд:
- усунути Приватному акціонерному товариству «Виробничо-торгова фірма «РАДОСИНЬ» перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 8000000000:62:004:0002 (просп. Червоної Калини, 6, Деснянський район, м. Київ), шляхом зобов`язання ТОВ «БІГФУДДРАЙВ» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,11 га та знесення за рахунок ТОВ «БІГФУДДРАЙВ» самочинно збудованого об`єкта нерухомого майна (нежитлової будівлі (торгово-офісної) літ.Е, загальною площею 262,5 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1102246080000), а також приведення земельної ділянки до попереднього стану;
- визнати незаконним і скасувати рішення Київської міської ради № 1518/1559 від 10.06.2021 «Про передачу ТОВ «НАФТАГАЗСИСТЕМА» земельної ділянки в оренду для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (торгово-офісної) на просп. Володимира Маяковського, 6-б у Деснянському районі міста Києва»;
- визнати недійсним Договір оренди землі, укладений між Київською міською радою і ТОВ «Нафтагазсистема», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17.06.2025 за № 1683;
- скасувати державну реєстрацію речового права - права оренди земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:62:004:0008 площею 0,11 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3157470580000) ТОВ «БІГФУДДРАЙВ», здійснену на підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Біловар Ірини Олександрівни від 17.06.2025, індексний номер: 79469505, припинивши вказане право.
Протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Виробничо-торгова фірма «Радосинь» передано колегії суддів у складі: головуючого судді - Омельченка Л.В., суддів Івченка А.М. та Морозова С.М. для розгляду.
Ухвалою суду від 17.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 43/75-15/7-б (910/2533/26) за позовом Приватного акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "Радосинь" (ідентифікаційний код: 21538933) до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІГФУДДРАЙВ", Київської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТАГАЗСИСТЕМА" про усунення перешкод у користуванні майном у межах справи № 43/75-15/7-б про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "Радосинь" (ідентифікаційний код: 21538933); справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
25.03.2026 до суду надійшов відзив Київської міської ради на позовну заяву, в якому відповідач 2 просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на правомірність передачі земельної ділянки в оренду відповідно до наданих КМР повноважень та на наявність державної реєстрації права власності на нерухоме майно як підставу для застосування ч. 2 ст. 134 ЗК України.
09.03.2026 позивач подав відповідь на відзив Київської міської ради, в якій зазначив, що доводи відповідача суперечать вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, оскільки: реєстрація права власності на будівлю відбулась 13.04.2016, тоді як земельна ділянка кадастровий номер 8000000000:62:004:0008 сформована та зареєстрована лише 19.11.2020 - тобто через понад чотири роки після первинної реєстрації нерухомості; будівля є об`єктом самочинного будівництва, зведеним без правовстановлюючих документів на землю та без дозвільної документації; принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та будівлі не може застосовуватись до об`єктів самочинного будівництва.
Відповідачі 1 та 3 своїм правом надати відзив на позовну заяву не скористалися, з будь-якими заявами до суду не зверталися.
Відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України, яка кореспондується із частиною 2 статті 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
З урахуванням наведеного, розгляд справи проводився за наявними у справі матеріалами.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ВИРОБНИЧО-ТОРГОВА ФІРМА «РАДОСИНЬ» (попереднє найменування - ЗАКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ВИРОБНИЧО-ТОРГОВА ФІРМА «РАДОСИНЬ) на праві тимчасового довгострокового користування на умовах оренди строком на 49 років належить земельна ділянка по просп. Володимира Маяковського (Червоної Калини), 6, у Деснянському районі міста Києва, кадастровий номер 8000000000:62:004:0002, площею 0,3289 га, що підтверджується копією Витягу з чергового кадастрового плану від 02.05.2023.
Відповідно до Схеми земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:62:004:0002 за адресою: м. Київ, просп. Червоної Калини, 6, виготовленої за результатами інженерно-геодезичних робіт фізичною особою-підприємцем Якубовською І.С., у межах зазначеної земельної ділянки фактично розташована частина будівлі, позначена літерою S2, що займає на ній 0,0047320 га.
Відповідно до Інформаційної довідки з ДРРПНМ № 466850061 від 05.03.2026 нежитлова будівля (торгово-офісна) (літ. Е) загальною площею 262,5 кв. м, розташована за адресою: місто Київ, проспект Маяковського Володимира, 6-Б, належить на праві власності відповідачеві 1 - ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІГФУДДРАЙВ». Право власності відповідача 1 зареєстровано на підставі Договору купівлі-продажу від 26.09.2025, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васильєвою Н.І. за реєстровим № 1189.
Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці комунальної власності площею 0,1100 га (кадастровий номер 8000000000:62:004:0008).
13.04.2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - ДРРПНМ) внесено записи про право власності ОСОБА_1 на гаражі НОМЕР_2 в Обслуговуючому кооперативі «Нафтагазсистема» за адресою: м. Київ, Деснянський р-н, проспект Маяковського, 6-Б, на підставі довідок № № 21- 25, виданих 13.04.2016 обслуговуючим кооперативом «Нафтагазсистема». Реквізит рішення про державну реєстрацію «кадастровий номер земельної ділянки» не заповнений.
29.12.2016 на підставі заяви представника ОСОБА_1 та Висновку ТОВ «Зембудінвестпроект» від 24.11.2016 гаражі № № 1, 2, 3, 4, 5 об`єднано в один об`єкт -гараж № 1, до ДРРПНМ внесено запис про право власності (індексний номер 17756439, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1102246080000). Підставою виникнення права власності слугували ті самі довідки № № 21-25 від 13.04.2016.
10.01.2017 розпорядженням Деснянської у місті Києві державної адміністрації № 4/а нежитловій будівлі присвоєно поштову адресу: просп. Маяковського, 6-Б в літ. Е.
20.02.2017 на підставі договорів купівлі-продажу № 173, № 172, посвідчених приватним нотаріусом Михайленком С.А., ОСОБА_1 продала, а ТОВ «Нафтагазсистема» придбало нежитлову будівлю (в літ. Е) за адресою: просп. Маяковського Володимира, 6-Б.
27.03.2018 ТОВ «Укртехексперт» виготовлено Технічний паспорт, відповідно до якого будівля отримала нову назву - «нежитлова будівля (торгово-офісна)».
Державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:62:004:0008 площею 0,1100 га за адресою: просп. Маяковського, 6-Б у Деснянському районі міста Києва проведена 19.11.2020.
10.06.2021 Київською міською радою прийнято рішення № 1518/1559 про передачу ТОВ «НАФТАГАЗСИСТЕМА» в оренду на 10 років земельної ділянки площею 0,1100 га (кадастровий номер 8000000000:62:004:0008) для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (торгово-офісної) на просп. Маяковського, 6-б у Деснянському районі міста Києва у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно 20.02.2017.
Рішенням Київської міської ради від 25 серпня 2022 року № 4946/4987 з метою деколонізації топоніміки в місті Києві проспект Володимира Маяковського в Деснянському районі міста Києва перейменовано на проспект Червоної Калини.
17.06.2025 до ДРРПНМ внесено запис про реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:62:004:0008 на підставі договору оренди землі № 1683 від 17.06.2025, посвідченого приватним нотаріусом Біловар І.О.
26.09.2025 ТОВ «Нафтагазсистема» відчужило будівлю на користь ТОВ «БІГФУДДРАЙВ» за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Васильєвою Н.І. за № 1189, у зв`язку з чим право оренди земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:62:004:0008 перейшло до набувача (реєстраційний номер 3157470580000, рішення нотаріуса Біловар І.О. від 17.06.2025, індексний номер 79469505).
Здійснюючи оцінку доводів позивача стосовно використання частини земельної ділянки позивача для розміщення об`єкту самочинного будівництва, суд враховує таке.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 373 Цивільного кодексу України). Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина друга статті 14 Конституції України).
Відповідно до частин першої - четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Суд констатує, що зазначеною нормою матеріального права імперативно, чітко і недвозначно визначено, що: (1) самочинним будівництвом вважаються будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони, зокрема, збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; (2) особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього; (3) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.
Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного з метою застосування, зокрема положень частини четвертої цієї статті (пункти 6.31-6.33 постанови від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13; пункти 53-56 постанови від 23.06.2020 у справі №680/214/16-ц; пункт 46 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20).
Формулювання положень статті 376 Цивільного кодексу України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Якщо нерухоме майно є самочинним будівництвом, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно у будь-який інший спосіб, окрім визначеного статтею 376 ЦК України, є такою, що не відповідає вимогам цієї статті (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22).
Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності. Факт набуття права власності має передувати державній реєстрації, оскільки юридичний зміст державної реєстрації полягає у визнанні і підтвердженні державою цього факту (пункт 123 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18). Первинним юридичним фактом, у зв`язку з яким може виникнути право власності на збудований об`єкт, є наявність речового права на земельну ділянку.
Судом установлено, що первинна реєстрація права власності на спірну будівлю відбулась 13.04.2016 за ОСОБА_1 на підставі довідок кооперативу. При цьому, на момент такої реєстрації земельна ділянка кадастровий номер 8000000000:62:004:0008 у встановленому порядку жодній особі не надавалась і в Державному земельному кадастрі сформована не була (державна реєстрація земельної ділянки проведена лише 19.11.2020). Документи, що дають право на виконання будівельних робіт, та акт вводу в експлуатацію будівлі в матеріалах справи відсутні. З огляду на встановлені обставини право власності на спірну будівлю як на об`єкт нерухомого майна не виникло. Відповідно, всі наступні правочини щодо відчуження цього майна (договори купівлі-продажу від 20.02.2017 між ОСОБА_1 і ТОВ «Нафтагазсистема» та від 26.09.2025 між ТОВ «Нафтагазсистема» і ТОВ «БІГФУДДРАЙВ»), є такими, що не породжують права власності у набувачів, оскільки неіснуюче право не може бути передане. Подальші правочини щодо відчуження майна особою, яка не набула права власності, є нікчемними.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.07.2022 у справі №910/5201/19 вказала, що у разі якщо попередній власник нерухомого майна не оформив право користування земельною ділянкою, положення статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України не можуть застосовуватись до цих правовідносин, адже земельна ділянка, яка відводиться за рахунок земель, не наданих у власність чи користування, не відноситься до земель, які згідно з частиною другою статті 134 ЗК України не підлягають передачі в оренду на конкурентних засадах. За відсутності у попереднього власника належним чином оформлених прав користування земельною ділянкою, на якій розміщено нерухоме майно, положення статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України в частині переходу прав на земельну ділянку до нового власника в тому ж обсязі застосуванню не підлягають.
Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. 
Не допускається набуття права власності на об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або іншого речового права на земельну ділянку, яке передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на такій земельній ділянці. 
Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди (superficies solo cedit), право власності набуває той, хто має речове право на землю (постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18, від 20.07.2022 у справі № 923/196/20).
Щодо вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.
Матеріалами справи підтверджується та судом установлено, що частина будівлі, позначена літерою S2, розташована у межах земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:62:004:0002, займаючи на ній 0,0047320 га. Будівля відповідача 1 є самочинним будівництвом у розумінні частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України, оскільки вона збудована на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без відповідних дозвільних документів та без введення в експлуатацію у встановленому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (ст. 212 ЗК України).
Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 21.05.2018 у справі № 905/1542/17, системний аналіз положень статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: 1) земельна ділянка, на якій збудовано об`єкт, не була відведена для цієї мети; 2) власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; 3) будівництво порушує права інших осіб.
Позовна вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта є різновидом негаторного позову (ст. 391 ЦК України). Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей.
Позивачем за таким позовом може бути титульний володілець, у якого перебуває річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права (постанова Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 916/1711/17).
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 17 грудня 2025 року у справі № 908/2388/21 відповідачем за вимогою про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва має бути особа, яка чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, тобто останній набувач такого об`єкта.
За обставин, встановлених у цій справі на підставі поданих сторонами доказів, останнім набувачем є ТОВ «БІГФУДДРАЙВ» (відповідач 1). Позивач заперечує проти збереження будівлі на своїй земельній ділянці, що відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України є підставою для знесення самочинно збудованого майна.
У постанові від 11.02.2026 по справі № 495/4395/19 Верховний Суд наголосив, що знесення частини об`єкта нерухомого майна, яка знаходиться на земельній ділянці позивача, і скасування рішення державного реєстратора відносно спірного об`єкта нерухомого майна слід визнати ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача - законного користувача суміжної земельної ділянки.
Права позивача є порушеними, оскільки на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:62:004:0002 (просп. Червоної Калини, 6, Деснянський район, м. Київ), яка знаходиться у правомірному користуванні позивача, знаходиться частина будівлі, право власності на яку зареєстровано за відповідачем 1. Відповідачами не спростовано фактичного накладення частини будівлі, право власності на яку зареєстроване за відповідачем 1, на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:62:004:0002.
Також суд враховує, що цільове призначення спірної земельної ділянки визначено «для експлуатаціі? та обслуговування нежитловоі? будівлі (торгово-офісноі?) (код КВЦПЗ - 03.10, для будівництва та обслуговування будівель ринковоі? інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадськоі? забудови, які використовуються для здіи?снення підприємницькоі? та іншоі? діяльності, пов`язаноі? з отриманням прибутку)». Водночас відповідно до наданих позивачем доказів об`єкт нерухомого майна фактично є будівлею автомийки і СТО (його первісна реєстрація проведена як «гараж», а в подальшому найменування змінено на «торгово-офісна»).
Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд (ДК 018-2000, чинний до 16.05.2023), комерційні об`єкти мають різне призначення: «Будівлі офісні» (код 122) - використовуються для адміністративних та конторських цілей, «Будівлі торговельні» (код 123) - використовуються для торгівлі, «Будівлі промислові» (до яких відносяться автомийки) - використовуються для виробничих процесів.
Автомийка за своїм призначенням відноситься до об`єктів обслуговування транспортних засобів, оскільки потребує специфічного обладнання, комунікацій, очисних споруд, дотримання санітарно-захисних зон, відповідність протипожежним нормам тощо. Відповідно, порушуються містобудівні та санітарні вимоги розміщення таких будівель, в тому числі права позивача як користувача суміжної земельної ділянки.
Судом встановлено, що межі земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:62:004:0008 під час розробки проекту землеустрою у зв`язку з її передачею в оренду з позивачем не погоджувались, що виключало можливість захисту прав позивача на цьому етапі.
Відповідно до пункту 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» (чинні з 01.10.2019) для нежитлової торгово-офісної будівлі, яка розташовується в кварталах із сформованою забудовою, відстань від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку до межі суміжної земельної ділянки повинна бути не менше 1,0 м, за умови забезпечення відповідних інженерно-технічних заходів щодо водовідведення. При цьому відповідно до п.10.8.33 ДБН Б.2.2-12:2019 станції технічного обслуговування (СТО) слід розміщувати відповідно до вимог, які встановлені для розміщення АЗС. Розміщення СТО в межах червоних ліній вулиць, а також на інженерних мережах не допускається. Розміщення боксових гаражів на території житлових кварталів, мікрорайонів багатоквартирної житлової забудови не допускається (п.10.8.3 ДБН Б.2.2-12:2019 ).
Відповідно до п.7.50 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування та архітектури від 17.04.1992 №44 (чинні до 23.04.2018) відстані від наземних і комбінованих (наземно-підземних) гаражів до громадських будинків, до яких належить нерухоме майно позивача, слід приймати не менше 10 м (за кількості автомобілів 10 і менше). Також відповідачами не надано доказів дотримання протипожежних відстаней від гаражу до житлових і громадських будинків та між гаражами, які встановлювались Додатком 3.1. до зазначених ДБН.
Аналогічні норми встановлені п.10.8.8 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» (чинні з 01.10.2019), відповідно до якого відстані від надземних та наземно-підземних гаражів та відкритих автостоянок легкових автомобілів до житлових будинків та громадських будівель і споруд слід приймати згідно з примітками 3 та 4 додатка 10 ДСП 173 (ДСП 173-96 "Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів"), для громадських будівель така відстань становить не менше 10 м. Відстані слід визначати від вікон житлових і громадських будинків до стін гаража або меж відкритої стоянки.
Враховуючи, що будівля відповідача 1 розміщена впритул до земельної ділянки позивача і її частина прямо на ділянці позивача, оскаржуване рішення про передачу в оренду земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:62:004:0008 для обслуговування об`єкту самочинного будівництва порушує права позивача як суміжного землекористувача.
Отже, права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, враховуючи положення статті 376 ЦК України, статті 212 ЗК України.
Якщо право власності на об`єкт самочинного будівництва зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у разі задоволення вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва суд у мотивувальній частині рішення повинен надати належну оцінку законності такої державної реєстрації (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22). Якщо суд виснує про незаконність державної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва, таке судове рішення є підставою для закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22).
Враховуючи встановлений факт первинної реєстрації права власності на нерухоме майно за відсутності правомірних підстав (відсутності обов`язкових документів -відповідного рішення органу місцевого самоврядування про відведення земельної ділянки, документів про введення об`єкта в експлуатацію тощо), суд констатує незаконність такої реєстрації та всіх наступних реєстраційних дій щодо спірного об`єкта. З наведеного випливає, що право на відчуження цього майна не виникло, а подальші правочини є нікчемними (як зазначено вище). 
Суд відхиляє доводи відповідача 2 (Київської міської ради) про законність прийнятого нею рішення № 1518/1559 від 10.06.2021 з таких підстав.
Київська міська рада у відзиві посилається на те, що на момент прийняття оскаржуваного рішення державна реєстрація права власності ТОВ «Нафтагазсистема» на нерухоме майно була чинною, а тому дії ради з надання земельної ділянки є законними. Водночас, як зазначено вище, державна реєстрація права власності на самочинно збудоване нерухоме майно не змінює правового режиму такого будівництва та не є підставою набуття права власності на нього. Відповідно, посилання відповідача 2 на принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі є помилковим, оскільки цей принцип не може застосовуватись до об`єктів самочинного будівництва за відсутності первинного відведення земельної ділянки у встановленому порядку.
Закон зобов`язує орган місцевого самоврядування встановити факт наявності чи відсутності у зацікавленої особи права власності на нерухоме майно, що розміщено на земельній ділянці. Проте з урахуванням встановлених судом обставин на час прийняття Київською міською радою рішення № 1518/1559 від 10.06.2021 будівля вже відповідала ознакам самочинного будівництва, передбаченим статтею 376 ЦК України, а земельна ділянка під нею жодному з попередніх власників будівлі у законному порядку для будівництва не надавалась. 
Беручи до уваги, що у первісного власника та подальших набувачів будівлі були відсутні документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою, положення частини 2 статті 134 Земельного кодексу України щодо можливості передачі земельної ділянки без проведення земельних торгів у зв`язку з наявністю на ній об`єкта нерухомого майна не підлягали застосуванню. Відповідно, земельна ділянка мала передаватись в оренду виключно за результатами земельного аукціону.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 16, ст. 21 ЦК України визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування є одним із способів захисту прав.
Таким чином, рішення Київської міської ради від 10 червня 2021 року № 1518/1559 прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки оформлення права на земельну ділянку здійснено під вже самочинно збудований об`єкт, право власності на який не виникло в установленому порядку, поза конкурентними процедурами земельних торгів, є незаконним та підлягає скасуванню.
Оскільки рішення Київської міської ради від 10 червня 2021 року № 1518/1559 є незаконним, договір оренди землі між Київською міською радою та ТОВ «Нафтагазсистема», укладений 17.06.2025 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. за реєстровим № 1683 на виконання зазначеного рішення, також суперечить вимогам законодавства та підлягає визнанню недійсним.
Щодо скасування державної реєстрації речового права - права оренди земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:62:004:0008.
Враховуючи незаконність рішення Київської міської ради від 10 червня 2021 року № 1518/1559 та недійсність договору оренди землі від 17.06.2025, державна реєстрація речового права - права оренди земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:62:004:0008 площею 0,11 га, здійснена на підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Біловар Ірини Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.06.2025, індексний номер: 79469505, також підлягає скасуванню.
Щодо строку позовної давності суд зазначає таке. З урахуванням положень пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (зупинення перебігу позовної давності під час дії карантину COVID-19 з 12.03.2020 до 30.06.2023) та пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (зупинення перебігу позовної давності під час дії воєнного стану з 24.02.2022 до набрання законної сили Законом України №4434-ІХ від 14.05.2025, тобто до 04.09.2025), строк позовної давності позивачем стосовно заявлених позовних вимог не пропущений, а відповідачами не подано заяв про застосування позовної давності. 
Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Учасниками провадження не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку.
Ураховуючи вищевикладене, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 8000000000:62:004:0002, визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 10.06.2021 № 1518/1559, визнання недійсним договору оренди землі від 17.06.2025 та скасування державної реєстрації права оренди підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.
Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, статтями 232, 233, 236- 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
2. Усунути ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ВИРОБНИЧО-ТОРГОВА ФІРМА «РАДОСИНЬ» (ідентифікаційний код: 21538933, місцезнаходження: просп. Червоної Калини, 6, м. Київ, 02217) перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 8000000000:62:004:0002 (просп. Червоної Калини 6/Маяковського Володимира 6, Деснянський район, м. Київ) шляхом:
- зобов`язання ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІГФУДДРАЙВ» (ідентифікаційний код: 44801694, місцезнаходження: просп. Європейського Союзу, 96А, літ. Б, м. Київ, 04208) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0047320 га, що знаходиться у межах земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:62:004:0002 і є її частиною;
- знесення за рахунок ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІГФУДДРАЙВ» (ідентифікаційний код: 44801694) самочинно збудованого об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі (торгово-офісна) літ. Е, загальною площею 262,5 кв. м, право власності на який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.09.2025, індексний номер: 81053798, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1102246080000;
- приведення земельної ділянки за рахунок ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІГФУДДРАЙВ» до попереднього стану.
3. Визнати незаконним та скасувати рішення КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (ідентифікаційний код: 22883141, місцезнаходження: вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044) від 10.06.2021 № 1518/1559 «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «НАФТАГАЗСИСТЕМА» земельної ділянки в оренду для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (торгово-офісної) на просп. Володимира Маяковського, 6-б у Деснянському районі міста Києва».
4. Визнати недійсним Договір оренди землі між КИЇВСЬКОЮ МІСЬКОЮ РАДОЮ (ідентифікаційний код: 22883141) і ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НАФТАГАЗСИСТЕМА» (ідентифікаційний код: 41023916), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар Іриною Олександрівною 17.06.2025 за реєстровим номером № 1683.
5. Скасувати державну реєстрацію речового права - права оренди земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:62:004:0008 площею 0,1100 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3157470580000) ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІГФУДДРАЙВ» (ідентифікаційний код: 44801694), здійснену на підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Біловар Ірини Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.06.2025, індексний номер: 79469505, припинивши вказане право.
6. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІГФУДДРАЙВ» (ідентифікаційний код: 44801694) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВИРОБНИЧО-ТОРГОВА ФІРМА «РАДОСИНЬ» (ідентифікаційний код: 21538933) судовий збір у розмірі 6 656,00 грн.
7. Стягнути з КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (ідентифікаційний код юридичної особи 22883141) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВИРОБНИЧО-ТОРГОВА ФІРМА «РАДОСИНЬ» (ідентифікаційний код юридичної особи 21538933) судовий збір у розмірі 3 328,00 грн.
8. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НАФТАГАЗСИСТЕМА» (ідентифікаційний код: 41023916) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВИРОБНИЧО-ТОРГОВА ФІРМА «РАДОСИНЬ» (ідентифікаційний код юридичної особи 21538933) судовий збір у розмірі 3 328,00 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 09.06.2026.

Головуючий суддя Омельченко Л.В.

Суддя Морозов С.М.

Суддя Івченко А.М.