Справа № 203/4634/26
2/0203/2505/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі: 

головуючого судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Биченковій Г.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 09.01.2026 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, що негативно позначалось та позначається на взаємних відносинах, припинення шлюбних відносин з березня 2026 року та на неможливість подальшого спільного проживання та збереження шлюбу, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 13.05.2026 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В призначені судові засідання сторони не з`явились. 
Представник позивачки в наданій заяві просив відмовити в задоволенні заяви відповідача про надання строку для примирення та задовольнити позов. Розгляд справи просив проводити за відсутності позивачки та її представника.
Відповідач просив забезпечити його участь в судовому засіданні, призначеному на 03.06.2026 року в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Проте, у призначені день та час на зв`язок не вийшов. В наступне судове засідання, призначене на 26.06.2026 року, відповідач не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про участь в цьому засіданні в режимі відеоконференції не подавав.
В зв`язку з цим, суд у відповідності до ч.3 ст.211, ч.ч.3,4 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів справи та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.01.2026 року Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис №512.

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 
Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. 
Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей.

В пред`явленому позові позивачка, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, що негативно позначалось та позначається на взаємних відносинах, припинення шлюбних відносин з березня 2026 року та на неможливість подальшого спільного проживання та збереження шлюбу, просила розірвати шлюб з відповідачем.
Відповідач в наданій заяві просив надати строк для примирення з позивачкою терміном у шість місяців, посилаючись на те, що почуття любові між ними не втрачено та ним вживаються заходи для примирення.
Заперечуючи проти надання строку для примирення представник позивачки посилався на те, що сторони спільних дітей не мають. Відповідач неодноразово застосовував до позивачки домашнє насильство, що виражалось у вчиненні дій фізичного та психологічного характеру, Так, останній неодноразово погрожував фізичною розправою, душив та наносив тілесні ушкодження в область голови та інших частин тіла, обмежував у позивачку у можливості вільно пересуватись, зачиняючи у приміщеннях. Таким чином, збереження шлюбу протирічить інтересам позивачки та створює реальні ризики для її життя та здоров`я.
Суд враховує, що надання сторонам строку для примирення є правом суду та має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи та положень ст.111 СК України. 
Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Якщо один із подружжя вчинив домашнє насильство, незалежно від стану розгляду порушеного кримінального провадження, цивільної справи або справи про адміністративне правопорушення щодо домашнього насильства, заходи щодо примирення подружжя не вживаються.
Враховуючи, наведені вище обставини та положення ст.111 СК України, посилання позивачки на неможливість примирення та застосування до неї збоку відповідача домашнього насильства, на підтвердження чого долучено фотознімки із наявними у позивачки тілесними ушкодженнями, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення.
При цьому, суд враховує, що згідно заяви відповідача таки кроки до примирення вживались ним і до звернення позивачки до суду з позовом та позитивного результату не дали.
Згідно позиції позивачки остання категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем та виключає можливість примирення та збереження шлюбу.
Також суд враховує нетривалий час перебування сторін у шлюбі, відсутність спільних дітей від шлюбу.
З урахуванням вищенаведеного, припинення між сторонами шлюбних відносин, сумісного проживання та ведення спільного господарства, не бажання позивачки відновлювати та продовжувати сімейні стосунки, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 1064 грн. 96 коп.
Керуючись ст.ст.3,56,111,112 СК України, ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-81,141,221,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 09 січня 2026 року Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис №512 – розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1064 грн. 96 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 червня 2026 року.

Суддя С.Ю.Казак