П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/16256/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос О.В. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
11 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинитти дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Житомирській області, в якому, з урахуванням уточнення, просила:
визнати дії Головного управління Житомирській області в частині призначення згідно рішення №918250194476 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, без зарахування до стажу що дає право на відставку, стажу роботи на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора, а також з обмеженням граничним розміром у сумі 23610 грн. протиправними;
зобов`язати Головне управління Пенсійного області зарахувати ОСОБА_1 до стажу що дає право на відставку, загальний стаж роботи на посаді судді 26 років 4 дні, з яких 20 років 5 місяців 4 дні - робота на посаді судді; 5 років 6 місяців 28 днів-стаж роботи на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора, та призначити і виплатити з 15.04.2025 щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці у розмірі 62 % від суддівської винагороди, без обмеження граничним розміром.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Верховної Ради України "Про обрання суддів" 2195-VI від 13.05.2010 ОСОБА_1 , було обрано на посаду судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, безстроково.
Наказом голови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з 18.10.2010 ОСОБА_1 , обрано безстроково на посаду судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області.
Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 10.04.2025 №772/0/15-25 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у зв`язку з поданням заяви про відставку позивача було звільнено з посади судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, а на підставі наказу голови вказаного суду від 14.04.2025 №10/к відраховано зі штату суду з 14 квітня 2025 року.
Згідно рішення ВРП та розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, загальний стаж, який дає право на відставку становить 26 років 4 дні, з яких:
-20 років 5 місяців 6 днів - робота на посаді судді,
-5 років 6 місяців 28 днів - стаж роботи на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора.
Згідно розрахунку стажу судді який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання за підписом голови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, зазначено:
секретар судового засідання - 02 роки 04 місяці 12 днів, старший секретар суду - 05 років 01 місяць 24 дні, стажист прокуратури - 07 місяців 24 дні, стажист помічника прокурора - 05 місяців 03 дні, помічник прокурора - 04 роки 08 місяців 27 днів, старший помічник прокурора - 01 рік 01 місяць 13 днів, суддя, заступник голови суду - 20 років 02 місяці 01 день. Загальний стаж 34 роки 07 місяців 12 днів.
З метою реалізації свого права на отримання щомісячного довічного грошового утримання, 01.05.2025 позивач звернулась до Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Як вбачається з розпорядження Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.06.2025 та від 17.06.2025 №918250194476 позивачу з 15.04.2025 призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 55177,50 грн. (50% від заробітку) з урахуванням стажу роботи на посаді судді 20 років 1 місяць 29 днів. Максимальний розмір пенсії 23610 грн.
Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, без зарахування до стажу що дає право на відставку, стажу роботи на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора, а також з обмеженням граничним розміром у сумі 23610 грн. протиправними.
Позивач, вважаючи таку відмову відповідача протиправною, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів".
Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Частинами 3, 5 статті 142 Закону № 1402-VIІІ передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка чинна з 05.08.2018) передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Відповідно до пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
До набрання чинності Законом №1402-VIII питання обчислення стажу роботи на посаді судді було врегульоване Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VI).
В свою чергу, до набрання чинності Законом №1402-VIII та Законом №2453-VI на дату обрання позивача суддею, правовідносини щодо порядку обчислення стажу роботи на посаді судді регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).
Відповідно до частини 1 статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Згідно із абзацом 2 частини 4 статті 43 Закону №2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Разом з тим, відповідно до роз`яснення поняття "прокурор", яке міститься в ст.56 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII (в редакції, чинній на час роботи позивача в органах прокуратури) під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.
Таким чином, законодавством, яке діяло до набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI, було передбачено право на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, час роботи на посадах прокурорів, в тому числі час роботи на посадах помічника та старшого помічника прокурора.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем до стажу роботи позивача на посаді судді зараховано виключно періоди роботи суддею 20 років 1 місяць 29 днів.
Разом з тим, рішенням Вищої Ради Правосуддя від 10.04.2025 №772/0/15-25 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у зв`язку з поданням заяви про відставку позивача було звільнено з посади судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, а на підставі наказу голови вказаного суду від 14.04.2025 №10/к відраховано зі штату суду з 14 квітня 2025 року.
Згідно рішення ВРП та розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, загальний стаж, який дає право на відставку становить 26 років 4 дні, з яких:
-20 років 5 місяців 6 днів - робота на посаді судді,
-5 років 6 місяців 28 днів - стаж роботи на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора.
Таким чином, час роботи позивача помічником прокурора та старшого помічника прокурора повинен враховуватись до загального стажу роботи, який дає право на відставку та на отримання довічного грошового отримання судді у відставці.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.11.2019 у справі №127/27830/16-а.
Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, роботи на посадах помічника та старшого помічника прокурора і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним, що не спростовано доводами апеляційної скарги відповідача.
Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано зауважено, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) виключно Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.02.2025 у справі 280/11498/24.
Отже, дії пенсійного органу, які не відповідають наведеному рішенню Вищої ради правосуддя в частині вирахування загального стажу роботи позивача як судді, який дає право на звільнення у відставку, за своєю суттю порушує вимоги ч.2 ст.19 Конституції України, оскільки таким чином пенсійний орган протиправно перебирає на себе повноваження Вищої ради правосуддя.
Таким чином, не зарахування періодів роботи на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора до стажу роботи на посаді судді позивача у випадку спірних правовідносин свідчить про протиправність дій органу Пенсійного фонду в частині невиконання покладених на нього обов`язків щодо правомірного та обґрунтованого визначення стажу роботи на посаді судді, який впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що позивача стаж на посаді судді становить 20 років 5 місяців 6 днів, а відповідач зарахував 20 років 1 місяць 29 днів.
Разом з тим, підстав для не зарахування до загального стажу всіх періодів роботи позивача на посаді судді відповідач не наводить.
Також, відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Норма частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII, яка визначає, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, неконституційною не визнавалась.
Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402- VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402- VIII.
Конституційний Суд України у рішенні від 18 лютого 2020 року у справі № 2-р/2020 вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя.
Враховуючи, що загальний стаж роботи позивача, що дає право на відставку становить повних 26 років, щомісячне довічне грошове утримання позивачу повинно бути призначене у розмірі 62% відсотки суддівської винагороди судді, а не 50%, як визначив відповідач.
Крім того, як вбачається з розпорядження про перерахунок пенсії від 03.06.2025 довічне грошове утримання позивача визначено у розмірі 55177,50 грн., однак до виплати обмежено граничним розміром - 23610 грн.
Разом з тим, будь якого обґрунтування на підставі якого нормативно-правового акта щомісячне довічне грошове утримання позивача обмежено граничним розміром відповідач не наводить, з огляду на що такі дії суд визнає також протиправними.
Враховуючи, що в матеріалах справи містяться докази обмеження щомісячного довічного грошового утримання позивача граничним розміром та враховуючи встановлену судом протиправність не зарахування до стажу роботи позивача, який дає право на відставку, колегія суддів вважає, що порушене право позивача належним чином відновлене у спосіб зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу що дає право на відставку, що з урахуванням загального стажу роботи на посаді судді становить 26 років 4 дні, з яких 20 років 5 місяців 4 дні - робота на посаді судді; 5 років 6 місяців 28 днів - стаж роботи на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора, та здійснити перерахунок з 15.04.2025 щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці у розмірі 62 % від суддівської винагороди, без обмеження граничним розміром, з урахуванням виплачених сум.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.