ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3093/25  Номер провадження 22-ц/814/2209/26	Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О. М.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,
суддів Дряниці Ю.В., Панченка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 26 січня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі – ТОВ «Таліон Плюс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 22 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 466479070, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 29 900 грн на умовах строковості, зворотності, платності. 21 січня 2025 року було укладено договір № МВ-ТП/18, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 466479070. Відповідач в зазначені строки умови договору № 466479070 не виконала, кошти, отримані за вказаним договором, у погоджені сторонами в договорі строки не повернула, внаслідок чого відповідно до розрахунку заборгованості має перед позивачем прострочену заборгованість на загальну суму 107 341 грн. 
Просило стягнути з ОСОБА_1 частину заборгованості в розмірі 92 391,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом – 29 900,00 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом – 62 491,00 грн.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 26 січня 2026 року позовну заяву ТОВ «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість за договором кредитної лінії № 466479070 від 22 жовтня 2024 року в розмірі 92 391 грн 00 коп.; судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп.; витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн 00 коп.

Не погодившись з зазначеним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивачем суду не надано підтвердження факту отримання відповідачем грошових коштів на умовах кредитного договору. Тоді як наданий позивачем розрахунки заборгованості не є документами первинного бухгалтерського обліку. Крім того, надана АТ «ПУМБ» виписка по рахунку відповідача, не підтверджує факт надання коштів в сумі 29900 грн. саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Також вважає, що у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти після закінчення строку його дії, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Таліон Плюс» посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Сторони будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з`явилися.
Від представника ТОВ «Таліон Плюс» - Дорошенко О.В. та представника ОСОБА_1 – адвоката Лазорка Р.Й. надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 22 жовтня 2024 року заповнено заяву на отримання грошових коштів в кредит з зазначенням персональних даних ОСОБА_1 (ПІБ, номер телефону, електронна адреса, дата народження, паспортні дані, РНОКПП, адреса реєстрації та проживання, номер карти) на отримання коштів у розмірі 29900 грн строком на 30 днів.
Відповідно до договору кредитної лінії № 466479070 від 22 жовтня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати ОСОБА_1 кредит у формі кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит. Загальний розмір Кредиту за цим Договором становить 29900 грн 00 коп. 
Згідно пункту 7.2.Договору в обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: 7.2.1. закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; 7.2.2. ініціювання Кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. 
Пунктом 7.3. Договору визначено кінцеву дата повернення (виплати) Кредиту - 21.11.2029. 
Відповідно до пункту 7.4. Договору проценти за договором сплачуються в наступному порядку: 7.4.1. протягом Дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного періоду кредитування чи Поновлення Дисконтного періоду, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору; 7.4.2. після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно.
Згідно з повідомленням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповіді АТ «Перший Украінський Міжнародний Банк» від 08 серпня 2025 року № КНО-07,8.5/10497БТ, в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів було здійснено успішний переказ грошових коштів на картку НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , яка емітована на ім`я ОСОБА_1 , в розмірі 29 900 грн.
Відповідно до договору факторингу від 21 січня 2025 року № МВ-ТП/18, реєстру боржників до договору факторингу, розрахунку заборгованості, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за договором № 466479070.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач має перед позивачем прострочену заборгованість на загальну суму 107 341,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 29 900,00 грн, заборгованість за процентами - 62 491,00 грн, неустойка - 14 950,00 грн, з якої позивач просить стягнути заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 29 900,00 грн, заборгованість за процентами - 62 491,00 грн, що становить 92 391,00 грн.
Задовольняючи вимоги позовної заяви суд першої інстанції виходив з доведеності факт невиконання відповідачем належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів, у зв`язку з чим остання має заборгованість за договором позики № 466479070 від 22 жовтня 2024 року в розмірі 92 391,00 грн

Однак колегія суддів неможне в повній мірі погодитися з даним висновком виходячи з наступного.
Згідно вимог статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).
За правилами частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з положеннями частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом підтвердження удосконаленого або кваліфікованого електронного підпису чи печатки, а в разі накладання на електронний документ електронного підпису чи печатки іншого виду, із застосуванням інших засобів і методів захисту інформації з дотриманням вимог законодавства у сфері захисту інформації.
Якщо електронний документ підписаний за допомогою КЕП або УЕП, суд може перевірити достовірність, цілісність і незмінність даних, які в ньому містяться, за допомогою спеціальних програмних засобів або з використанням спеціальних онлайн-сервісів.
Якщо ж електронний документ підписано за допомогою будь-якого іншого електронного підпису (не КЕП чи УЕП), то суд має здійснити окремі процесуальні дії, спрямовані на перевірку цілісності та незмінюваності даних, які в ньому містяться.
Які саме це мають бути дії, залежить від способу надання відповідного процесуального документу до суду (паперова копія, електронний примірник тощо), формату, в якому цей документ зберігається, особливостей електронного підпису, за допомогою якого він підписаний, тощо. При цьому характер цих процесуальних дій визначається особливостями дослідження електронних доказів, що передбачені процесуальним законодавством.
Так, згідно із частиною першою статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
При цьому, згідно із частиною третьою статті 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 6 та 7 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як убачається із матеріалів справи на підтвердження позовних вимог позивачем надано копії заяви на отримання грошових коштів в кредит від 22.10.2024, договору кредитної лінії № 466479070 від 22 жовтня 2024 року та паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 466479070 від 22.10.2024, які містять персональні дані відповідача.
Вказані документи підписані електронним підписом одноразовим ідентифікаторам з зазначенням відповідного QR-коду. З QR-коду кредитодавця вбачається, що в ньому зашифровані дані підписувача ОСОБА_2 . Тоді як при скануванні QR-коду позичальника відображається інформація лише щодо номеру кредиту. При цьому, позивачем не надано інформації щодо способу перевірки електронного підпису. 
За вказаних обставин, враховуючи відсутність доказів, які б підтверджували достовірність, цілісність і незмінюваність відповідного договору, беручи до уваги позицію Верховного Суду, сформовану у справі №758/14925/23 від 04.02.2026, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність факту погодження відповідачкою істотних умов кредитування, таких як строк дії договору, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами та умови їх сплати.
Разом з цим, надаючи оцінку доказам наявним в матеріалах справи на підтвердженя факту перерахування коштів суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.
Так, відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів наданого ТОВ «ПрофітГід» в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-757 від 06.09.2023 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: Номер замовлення / код платіжної інструкції 590830dd-5768-44a9-a62c-7bc7674cfe27; Відправник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», код 38569246; Номер транзакції 42960-62974-62793; Дата проведення 2024-10-22; Сума переказу, грн 29900.00; Номер платіжної картки НОМЕР_3 ; Емітент платіжної картки PUMB (FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK); Код авторизації 758081; Опис: Credit transaction 3528605404 ОСОБА_1 Договір (оферта): 466479070 від 22.10.2024.
Згідно довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання кредитного договору № 466479070 від 22.10.2024 р. кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг з наступними реквізитами: Надавач платіжних послуг Платника: Акціонерне товариство «ОТП БАНК», Код банку (МФО): 300528, Код за ЄДРПОУ: 21685166; Надавач платіжних послуг Отримувача: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», Код банку (МФО): 334851, Код за ЄДРПОУ: 14282829; Особа Платника: Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», Код ЄДРПОУ 38569246; Особа Отримувача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ; Рахунок Платника: НОМЕР_5 ; Транзитний рахунок для перерахування коштів Отримувачу: НОМЕР_2 ; Рахунок/платіжна карта Отримувача: 5355-28XX-XXXX-4978, Термін дії: 06.2025; Сума платіжної операції: 29900,00 грн.; Ідентифікатор платіжної операції: 42960-62974-62793; Дата ініціювання платіжної інструкції: 22.10.2024 17:11:30; Дата завершення платіжної операції (проведення платіжної операції надавачем платіжних послуг): 22.10.2024 17:11:40.
Як вбачається з відповіді Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», наданої на виконання ухвали суду, в банку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) була випущена платіжна картка НОМЕР_6 до рахунку НОМЕР_7 у гривні. 
Відповідно до звіту по транзакціях з використанням/ без використання БПК, що були випущені до рахунку НОМЕР_7 , власник ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) наданого Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» 22 жовтня 2024 року о 17:11:38 год на її рахунок зараховано кошти у розмірі 29900 грн.
Аналізуючи вказані докази в їх сукупності, колегія суддів звертає увагу на відповідність даних у зазначених документах одне одним, та вважає доведеним факт перерахування коштів у розмірі 29900 грн первісним кредитором на рахунок ОСОБА_1 .
При цьому, жодних доказів на спростування зазначеного, в тому числі факту отримання відповідачкою коштів, призначення вказаних коштів, чи особи платника коштів, ОСОБА_1 не надано.
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» коштів у розмірі 29900 грн.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги. Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 26 січня 2026 року слід змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість з 92 391 грн 00 коп. до 29900 грн 00 коп.
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідач ні при розгляді справи судом першої інстанції, ні при подачі апеляційної скарги не заперечував проти розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, зміні також підлягає рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 26 січня 2026 року в частині розміру стягнутих судових витрат, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» судового збору з 2422,40 грн до 783,89 грн. та витрат на правничу допомогу з 5000 грн. до 1618 грн. 
Також зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги стягненню з ТОВ «Таліон Плюс» на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір сплачений за подачу апеляційної скарги, пропорційно задоволеним вимогам, у розмірі 2457,77 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 26 січня 2026 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість з 92 391 грн 00 коп. до 29900 грн 00 коп.; стягнутого судового збору з 2422,40 грн до 783,89 грн. та витрат на правничу допомогу з 5000 грн. до 1618 грн. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги, в розмірі 2457,77 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий        О.В. Чумак

Судді        Ю.В. Дряниця

О.О. Панченко