Справа № 646/1116/25 
№ провадження 2/646/412/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2026 року м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова
у складі: головуючого судді - Клімової С.В.,
секретаря - Колєснік П.В.,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача – Харченка К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник: ОСОБА_2 до Курилівської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області, 3-тя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Черняєва Алла Олександрівна про визнання права власності в порядку спадкування та поділу спільного майна подружжя,- 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

Позивач, ОСОБА_1 , інтереси якої представляє, адвокат Харченко К.С. звернулася до суду з позовом до Курилівської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області, 3-тя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Черняєва Алла Олександрівна про визнання права власності в порядку спадкування та поділу спільного майна подружжя, саме визнати за нею право власності на 1/2 (одну другу) частину будинку  АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка  ОСОБА_3 . Визнати за нею право власності на 1/2 (одну другу) частину будинку АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя.
Мотивуючи свої вимоги тим, що позивач з 18.03.1980 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. За час перебування у шлюбі 28 травня 1985 Куп`янська районна рада народних депутатів виконавчого комітету прийняла рішення № 160 про надання дозволу  ОСОБА_3 на будівництво індивідуального житлового будинку на 3 кімнати, житловою площею 40,9 кв.м. та господарських споруд площею 33,0 кв.м в АДРЕСА_1 на земельній ділянці загальною площею 0,15 га. Зазначений будинок було збудовано та 07 січня 1989 його було прийнято в експлуатацію відповідним актом. Таким чином перебуваючи в зареєстрованому шлюбі позивач ОСОБА_1 разом з померлим чоловіком ОСОБА_3 побудували будинок та ввели його в експлуатацію.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер та після смерті останнього відкрилася спадщина, а саме вказаний вище житловий будинок. Позивач вказує, що є єдиною спадкоємицею після смерті свого чоловіка, діти померлого – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від належних їм часток у спадщині відмовилися на користь позивачки. 
Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Черняєвої Алли Олександрівни від 02.12.2024 №373/02-31 відмовлено позивачці ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що залишився після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 . Постанова третьої особи мотивована тим, що ОСОБА_1 не надала правовстановлюючих документів щодо належності вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями спадкодавцю.
На підтвердження факту належності майна спадкодавцю, позивачем було надано третій особі акт приймання в експлуатацію індивідуального домогосподарства затвердженого рішенням виконкому Курилівської сільської Ради народних депутатів 10.01.1989 року №1.
Згідно законодавства, що діяло на той час, вищезазначений акт був підставою для отримання ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на житловий будинок яке надалі підлягало реєстрації в Куп`янському бюро технічної інвентаризації Харківської області.
Позивач вказує, що всіма питаннями пов`язаними з будинком завжди займався чоловік та їй достеменно не відомо чи було здійснено реєстрацію права власності на будинок. А після повномасштабного вторгнення військових рф в Україну домоволодіння взагалі перебувало в окупації.
З метою встановлення факту реєстрації права власності на спадковий будинок третьою особою було направлено відповідний запит до Куп`янської військовоїадміністрації. Проте, згідно відповіді адміністративне приміщення КП «Куп`янське БТІ», яке є зберігачем інвентаризаційних справ та яке здійснювало державну реєстрацію прав на нерухоме майно до 01.01.2013, в наслідок обстрілів та пожежі повністю знищено, інвентаризаційні справи, службова документація, комп`ютерна техніка та бази даних також знищені, працівники на вказаному підприємстві відсутні. Підприємство на даний час господарську діяльність не здійснює.
Окрім цього, з метою отримання відомостей з погосподарської книги стосовно житлового будинок було направлено адвокатський запит на адресу Курилівської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області. Проте, згідно відповіді адміністративне приміщення Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області внаслідок обстрілів з боку російської федерації повністю знищене, інвентаризаційні справи, службова документація, бази даних та погосподарські книги, які стосуються вищевказаного домоволодіння, згоріли.
Отримати зараз правовстановлюючий документ в позасудовому порядку неможливо, так як власник будинку помер, тому й успадкувати будинок без належних правовстановлюючих документів позивач не може, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом.

Рух по справі.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 11.02.2025 року позов залишено без руху.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 19.02.2025 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження також було витребувано додаткові докази по справі.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 10.04.2025 року проведено підготовчий розгляд, справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 15.10.2025 року судом визнано явку позивача та представника позивача в судове засдання обов`язковою.
Участь у справі сторін.
Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила суд їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні позову. В подальшому надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує.
Представник позиача у судовому засіданні позов підтримав та просив суд їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні позову.
Відповідач Курилівська сільська військова адміністрація Куп`янського району Харківської області у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, при прийнятті рішення у справі покладаються на розсуд суду.
Третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Черняєва Алла Олександрівна у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
Заслухавши позивача, представника позивача, з`ясувавши думку інших учасників справи, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного.
Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.
Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого повторно 14.05.2020 року підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 15 березня 1980 року зареєстрували шлюб про що зроблено відповідний актовий запис за № 15. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 ».
Актом формою № 2 від 24.04.1985 року підтверджується, що голова технічного бюро Куп`янського району склав даний акт згідно рішення виконкому Курилівської сільської ради народних депутатів від 26.03.1985 року за № 9 та провів в натурі розбивку фундаменту будинку, яки перебудовується за адресою: АДРЕСА_2 . Даний акт надано забудовнику ОСОБА_3 ..
Також було надано пояснювальну записку до проекту забудови земельної ділянки.
28 травня 1985 Куп`янська районна рада народних депутатів виконавчого комітету прийняла рішення № 160 про надання дозволу  ОСОБА_3 на будівництво індивідуального житлового будинку на 3 кімнати, житловою площею 40,9 кв.м. та господарських споруд площею 33,0 кв.м в АДРЕСА_2 на земельній ділянці загальною площею 0,15 га.
Також 28 травня 1985 року ОСОБА_3 . Виконавчим комітетом Куп`янської районної ради народних депутатів був виданий паспорт на забудову, зареєстрований під № 160.
28 травня 1988 року ОСОБА_3 архітектором Куп`янського району було надано дозвіл на проведення робіт індивідуального житлового будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , акт польової та камеральної перевірки та проект забудови земельної ділянки.
07 січня 1989 року ОСОБА_3 був виданий акт приймання в експлуатацію індивідуального домогосподарства та наданий оціночний акт.
З технічного паспорту виготовленого на замовлення ОСОБА_3 , 03.09.2018 ФОП ОСОБА_8 на садибний ( індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 встановлено схематичний план земельної ділянки з якого вбачається, що загальна площа земельної ділянки на якій розташований житловий будинок становить 1500, під будинком, господарськими будівлями АДРЕСА_3 , під двором 388, під городом АДРЕСА_4 та характеристику будинку,який має загальну площу 54,2 кв. м., житлову площу 34,00 кв. м. та допоміжну площу 20,2 кв.м. в тому числі: комора - допоміжна площа 3,0 кв.м, передпокій - допоміжна площа 4,4 кв. м, житлова - житлова площа 6,9 кв. м, коридор - допоміжна площа 3,7 кв. м, житлова - житлова площа 8,1 кв. м, житлова - житлова площа 19,0 кв. м, кухня – допоміжна площа 9,1 кв. м.
Свідоцтвом про смерть, виданого Першим ВДРАЦС у місті Харкові СМУМЮ серія НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 про що зроблений відповідний актовий запис № 6588 від 24.05.2024 року.
Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Черняєвої Алли Олександрівни від 02.12.2024 №373/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що залишився після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 не надала правовстановлюючих документів щодо належності вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями спадкодавцю.
З відповіді Курилівської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області за № 01-07/52 від 08.01.2025 року, убачається, що надати відомості з погосподарської книги стосовно житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 неможливо, оскільки адміністративне приміщення Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області внаслідок обстрілів з боку російської федерації повністю знищене, інвентаризаційні справи, службова документація, бази даних та погосподарські книги, які стосуються вищевказаного домоволодіння, згоріли.
З матеріалів спадкової справи наданих на ухвалу суду про витребування доказів, убачається, що 12.08.2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Черняєвої Алли Олександрівни з заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_3 ..
Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 77959197 від 12.08.2024 року, підтверджується реєстрація спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , що також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.
Заявами від 12.08.2024 року наданими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області Черняєвій Аллі Олександрівні, підтверджується, що діти померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 відмовилися від належної їм долі спадщини на користь ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.
Закон який регулює спірні цивільно-правові правовідносини є Цивільний Кодекс України.
Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При вирішенні спору стосовно житлового будинку, суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР».
Зокрема, за змістом Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
За положеннями ч. 1 ст.22 КпШСУРСР (в редакції станом на 1969 рік), яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» містить роз`яснення, що розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК України спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.  Частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.
Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК, ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частки подружжя в спільній сумісній власності є рівними.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Статтею 71 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.
На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя (колишнього з подружжя), що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.
Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини, крім випадків, встановлених Цивільним кодексом України.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що померлий ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 в період шлюбу побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а отже дане майно є спільним майном подружжя в рівних частках по 1/2 частині кожному.
Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом.
Також, одним із способів набуття права власності є спадкування.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Отже, враховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах: від 18 лютого 2015 у справі № 6-244цс14, від 24 червня 2015 у справі № 6 318цс15, та підтримана Верховним Судом у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 332/3923/18, провадження № 61-4683 св 20.
Згідно ст. 392 ЦК України зазначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Стаття 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Відповідно до ст. 5, 47, 49 Закону України «Про нотаріат», п. 22. 31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 грудня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємця, який прийняв спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину у судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.
Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Відповідно до листа МЮ України № 19-32/319 від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.
На сьогоднішній час право власності не може бути визнане за померлою людиною, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у разі її смерті. А тому, у зв`язку із смертю спадкодавця державна реєстрація права власності на житловий будинок за ним стала неможливою.
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованої Законом від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі Конвенція), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, існує негативний обов`язок з боку держави не втручатись у мирне володіння майном, шляхом визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Водночас суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.
Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
У п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.
Також, у цьому листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна за спадкодавцем».
Враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/2 (одну другу) частину будинку  АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка  ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на 1/2 (одну другу) частину будинку АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя.
Визнання за позивачем права власності не призведе до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб і є єдиним можливим способом захисту прав та законних інтересів позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 77-81, 200, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 328, 368, 392, 1216-1218, 1223,1233, 1296,1297 ЦК України, 60-63 СК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , представник: ОСОБА_2 до Курилівської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області, 3-тя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Черняєва Алла Олександрівна про визнання права власності в порядку спадкування та поділу спільного майна подружжя - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на 1/2 (одну другу) частину будинку  АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка  ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на 1/2 (одну другу) частину будинку АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .
Представник позивача:  ОСОБА_2 , РНОКПП  НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_6 . 
Відповідач: Курилівська сільська військова адміністрація Куп`янського району Харківської області, код ЄДРПОУ 45037533, місцезнаходження: 63730, Харківська область, Куп`янський район, с. Курилівка, вул. Лозова, 1.
Третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Черняєва Алла Олександрівна, місцезнаходження: 61166, м. Харків, пр-т. Науки, буд. 24.

Суддя      С.В. Клімова