490/2205/26 

Центральний районний суд м. Миколаєва 
___________________________________________________________________________
Справа № 490/2205/26
1 - кп/490/920/2026
В И Р О К
Іменем України

17 червня 2026 року         м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025152020001459 від 18.10.2025р., за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 06.04.2026р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 3 місяці,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , 
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , у невстановлений час, але не пізніше 08.12.2025р., діючи умисно, протиправно, не маючи спеціального дозволу, у порушення вимог Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року, придбав шляхом привласнення знайдених на території недобудови, що розташована розі вулиць 3 Слобідська та проспект Центральний, Центрального району міста Миколаєва два корпуси оборонних осколкових ручних гранат типу «Ф-І» та два засоби підриву, уніфікованих запалів дистанційної дії, типу УЗРГ та УЗРГМ при конструктивному поєднанні яких з вищезазначеними корпусами вони утворюють вибухові пристрої промислового виготовлення військового призначення - дві оборонні осколкові ручні гранати типу Ф-1, які відносяться до бойових припасів основного призначення, переніс до місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконного зберігав.
В подальшому, у ОСОБА_3 виник корисливий умисел на незаконний збут раніше привласнених двох корпусів оборонних осколкових ручних гранат типу «Ф-1» та двох засобів підриву, уніфікованих запалів дистанційної дії, типу УЗРГ та УЗРГМ при конструктивному поєднанні яких з вищезазначеними корпусами вони утворюють вибухові пристрої промислового виготовлення військового призначення - дві оборонні осколкові ручні гранати типу Ф-1, які відносяться до бойових припасів основного призначення. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на збут вищезазначених бойових припасів, останній, шляхом здійснення телефонного дзвінку громадянину ОСОБА_6 повідомив про свій намір збути 2 оборонних ручних осколкових гранат типу «Ф-1», та обсудивши умови щодо часу, місця, способу отримання бойових припасів, з корисливих мотивів надав пропозицію ОСОБА_7 на незаконний збут бойових припасів.
Надалі, 11.12.2025р. близько 15:30 год., ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на незаконний збут бойових припасів та діючи з корисливих мотивів, прибув до заздалегідь обумовленого із ОСОБА_7 місця паркувального майданчика ТЦ «City Center», розташованого навпроти будинку № 114 по вул. Марка Кропивницького у Центральному районі м. Миколаєва.
Знаходячись у вказаному місці, ОСОБА_3 незаконно збув (продав) ОСОБА_7 два корпуси осколкових ручних гранат Ф-1 та два засоби підриву промислового виготовлення — уніфіковані запали дистанційної дії типів УЗРГ та УЗРГМ. При конструктивному поєднанні вказаних запалів із відповідними корпусами вони утворюють бойові припаси основного призначення — дві ручні осколкові гранати Ф-1. За вказані бойові припаси ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3000 гривень.
Крім того, ОСОБА_3 у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 16.12.2025р., діючи умисно, протиправно, не маючи спеціального дозволу, у порушення вимог Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, придбав шляхом привласнення знайдених на території недобудови, що розташована розі вулиць 3 Слобідська та проспект Центральний, Центрального району міста 3 корпуси оборонних осколкових ручних гранат типу «Ф-І» та 1 засіб підриву, уніфікований запал дистанційної дії, типу УЗРГМ-2 при конструктивному поєднанні якого з вищезазначеними одним із корпусів гранат типу Ф-, вони утворюють вибуховий пристрій промислового виготовлення військового призначення - оборонну осколкову ручну гранату типу Ф-1, яка відносяться до бойових припасів основного призначення, які переніс до місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконного зберігав.
Надалі у ОСОБА_3 виник корисливий умисел на незаконний збут раніше привласнених трьох корпусів осколкових ручних гранат Ф-1 та одного засобу підриву — уніфікованого запалу дистанційної дії типу УЗРГМ-2. При конструктивному поєднанні зазначеного запалу з одним із корпусів утворюється бойовий припас основного призначення - ручна осколкова гранада Ф-1 промислового виготовлення. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 зателефонував громадянину ОСОБА_7 та запропонував йому придбати вказані корпуси гранат і запал. У ході розмови сторони узгодили час, місце та спосіб передачі бойових припасів, а також ціну їх реалізації, чим ОСОБА_3 створив умови для вчинення незаконного збуту.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 16.12.2025р. близько 16:30 год., ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, прибув до заздалегідь обумовленого із ОСОБА_8 місця — паркувального майданчика ТЦ «City Center», що розташований напроти будинку № 114 по вул. Марка Кропивницького у Центральному районі м. Миколаєва. Знаходячись у вказаному місці, ОСОБА_3 незаконно збув (продав) ОСОБА_7 три корпуси осколкових ручних гранат Ф-1 та один засіб підриву - уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 3000 гривень.
Безпосередньо після вчинення злочину та отримання грошових коштів, ОСОБА_3 був затриманий працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України. ОСОБА_9 добровільно видав працівникам поліції три корпуси осколкових ручних гранат Ф-1 та один запал типу УЗРГМ-2, які він придбав у ОСОБА_3 , а у останнього — грошові кошти в сумі 3000 гривень, отримані від незаконного збуту вказаних бойових припасів та їх комплектуючих частин, серії та номери яких збігаються з тими, що були заздалегідь підготовлені для проведення контролю за вчиненням злочину.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , не оспорюючи фактичних обставин справи, у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, винним себе визнав повністю та підтвердив факт вчиненням ним вказаного злочину. Так, обвинувачений вказав, що десь на початку грудня 2025 року, більш точної дати він не пам`ятає, знаходився в недобудованому приміщенні що розташовано на розі вулиць 3 Слобідська та проспект Центральний, де і знайшов пакунок з гранатами. Те, що дані гранати є бойовими він зрозумів одразу, оскільки під час навчання в школі вони вивчали вибухові пристрої. Частина гранат була з запалами, а частина без. Знайдені гранати він взяв та сховав у себе вдома. Через деякий час він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_7 і запропонував продати гранати. ОСОБА_7 погодився на пропозицію і вони зустрілись на паркувальному майданчику біля ТЦ «City Center», що розташований напроти будинку № 114 по вул. Марка Кропивницького у м. Миколаєві. Під час зустрічі він передав ОСОБА_7 гранати, а той в свою чергу передав йому грошові кошти. Оскільки він продав лише частину знайдених гранат, то через деякий час він запропонував ОСОБА_7 придбати останні три гранати, на що той погодився. Вони знов зустрілись на томуж місті і отримавши грошові кошти передав гранати ОСОБА_6 . Після отримання грошових коштів його затримали працівники поліції. У вчиненому щиро каявся, просив суд строго його не карати. Запевняв суд, що зробив належні висновки та зрозумів небезпечність та протиправність своїх дій. 
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позицій, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу та визнає його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.
Скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину.
На підставі ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшують покарання суд визнає повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. 
На підставі ст. 67 КК України, обставин що обтяжують покарання судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, має невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.04.2026 р., не одружений, офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, притягувався до адміністративної відповідальності за ст.178 КУпАП.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне з метою виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів призначити йому покарання за вчинений злочин у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, строком на 3 роки.
Саме таке покарання відповідатиме вимогам ст. 65 КК України: є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати принципам розумності та справедливості і мета кари – виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права – не тяжкість покарання, а його невідворотність.
Статтею 71 КК України встановлно, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, то суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Висновок щодо застосування цієї норми права, обов`язковий для врахування іншими судами в силу ч. 6 ст. 13 Закону України від 02.06.2016р. №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021р. (справа № 243/7758/20, провадження № 51-113кмо21). Як виснувала вказана палата, вимога щодо застосування ст. 71 КК України має імперативний характер і унеможливлює (за умови встановлення судом таких обставин) будь-який інший порядок та правила призначення остаточного покарання.
Згідно з вимогами, викладеними в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при застосуванні правил ст. 71 КК України, судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
За таких обставин суд вважає за необхідне до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.04.2026р. з урахуванням вимог ст. ст. 71, 72 КК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_3 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк перебування ОСОБА_3 під вартою обчислювати з моменту його затримання 16.12.2025р.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягнення з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз: - судова вибухово-технічна експертиза № СЕ-19/115-25/20673 – ВТХ від 05.03.2026 у розмірі 8022,60 грн.; - судова вибухово-технічна експертиза № СЕ-19/115-25/21004 – ВТХ від 04.03.2026 у розмірі 8914,00 грн.
Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню. 

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.04.2026р. остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 3 /трьох/ років 4 /чотирьох/ місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дати набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк перебування ОСОБА_3 під вартою обчислювати з моменту його затримання 16.12.2025р.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили – залишити попереднім.
Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз: - судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/115-25/20673 – ВТХ від 05.03.2026р. у сумі 8022 (вісім тисяч двадцять дві грвні) 60 коп.; - судової вибухово-технічної експертиза № СЕ-19/115-25/21004 – ВТХ від 04.03.2026р. у сумі 8914 (вісім тисяч дев`ятсот чотирнадцять гривень) 00 коп.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.01.2026р. (справа № 490/10635/25 номер провадження 1-кс/490/191/2026) на – грошові кошти у сумі 3000 грн. купюрами по 1000 грн. кожна із номерами: БЛ 3946756, АР 6424910, АЛ 0390211; мобільний телефон марки «Redmi» 7 Пароль 559655, з сім картою НОМЕР_1 , імеі 1 - НОМЕР_2 , імеі 2 - НОМЕР_3 , вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_3 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України.
Речові докази по справі: 
- грошові кошти на загальну суму 3000 гривень, які передано до банківського сховища АТ «Ощадний Банк України» – передати за належністю; 
- деталі та осколки гранат типу Ф-1 які утворились після їх знищення, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів – знищити; 
- деталі та осколки гранати типу Ф-1, осколки двох корпусів гранати Ф-1 та полімерну пробку, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів - знищити; 
- мобільний телефон марки «Redmi» 7 Пароль 559655, з сім картою НОМЕР_1 , імеі 1- НОМЕР_2 , імеі 2 – НОМЕР_3 , який передано на зберігання до камери схову ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області – повернути власнику ОСОБА_3 .
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий     ОСОБА_1