П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/14121/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук Ольга Володимирівна 
Суддя-доповідач - Залімський І. Г. 
24 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Залімського І. Г. 
суддів: Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення 22.10.2025 №918260815468 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про утримання надміру виплаченої суми пенсії 309802,72 грн, яка утворилась за період із 10.05.2022 по 30.06.2025, щомісячно в розмірі 20% з пенсії ОСОБА_1 .
Разом з позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення від 22.10.2025 №918260815468 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про утримання надміру виплаченої суми пенсії з 10.05.2022 по 30.06.2025 щомісячного в розмірі 20% з пенсії ОСОБА_1 ..
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2026 задоволено заяву позивача про забезпечення позову.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що подана позивачем заява про забезпечення позову не містить належного правового та фактичного обґрунтування. Наведені позивачем доводи зводяться виключно до припущень про можливість подальшого утримання частини пенсії та до гіпотетичних міркувань про доцільність уникнення необхідності повернення коштів у разі задоволення позову. Такі твердження не свідчать про існування реальної загрози утруднення чи неможливості виконання майбутнього судового рішення. Позивач обґрунтовує необхідність забезпечення позову виключно небажанням зазнавати тимчасових майнових обмежень та припущенням про можливі майбутні труднощі, що не відповідає правовій природі інституту забезпечення позову, який застосовується лише у виняткових випадках.
Позивач не подала відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
З урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частин першої-другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Встановлено, що позивач оскаржує рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 22.10.2025 №918260815468 про утримання надміру виплаченої суми пенсії 309802,72 грн, яка утворилась за період із 10.05.2022 по 30.06.2025, щомісячно в розмірі 20% з пенсії ОСОБА_1 .
До позову додано довідку про розмір пенсії ОСОБА_1 та виписку по руху коштів по рахунку, з яких вбачається, що розмір виплаченої у січні 2026 року пенсії становить 6398,94 грн, а у грудні 2025 року - 7998,68 грн, тобто став меншим, що свідчить на користь висновку про утримання з позивача коштів.
Як вірно вказав суд першої інстанції, оскільки рішення від 22.10.2025 №918260815468 про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсії оскаржується в судовому порядку, а подання позовної заяви не зупиняє його дію та не є перешкодою для його подальшого виконання, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання вказаного рішення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення пред`явленого ним позову.
У даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що намір позивача захистити свої права та інтереси, які ОСОБА_1 вважає порушеними, в даному провадженні не буде реалізовано у разі стягнення відповідних коштів, що не відповідатиме завданню адміністративного судочинства та порушить право позивача на судовий захист.
До того ж, невжиття заходів забезпечення позову у даній справі зумовить виникнення інших спорів, для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль, шляхом ініціювання нових судових процесів, що потягне за собою матеріальні витрати.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Мацький Є.М.