ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/6540/25
Номер провадження 22-ц/818/515/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на заочне рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 10 липня 2025 року у складі судді Тимош О. М. по справі № 643/6540/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Кредит Капітал») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивовано тим, що 07 квітня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в електронній формі укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4536543, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у сумі 15 000,00 грн на умовах строковості та відплатності.
В подальшому між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено ряд Додаткових договорів до Договору № 4536543 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07 квітня 2024 року. 
14 листопада 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу № 14/11/202, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4536543 від 07 квітня 2024 року.
ОСОБА_1 не виконав умов кредитного договору, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду з позовною заявою його заборгованість складає 147 450,00 грн, з яких: 21 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 115 950,00 грн – заборгованість за відсотками; 10 500,00 грн – заборгованість по штрафам.
Посилаючись на вказані обставини ТОВ «ФК «Кредит Капітал» просило стягнути вказану заборгованість та судові витрати.
Заочним рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 10 липня 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит Капітал» задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість у загальній сумі 84 639,84 грн, з яких: 21 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 63 639,84 грн – заборгованість за відсотками, а також судовий збір у сумі 1390,52 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4018,17 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим наявні підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, розмір яких має бути обмежено відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування», з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Також, виходячи з положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України суд першої інстанції не вбачав підстав для стягнення штрафу.
На вказане судове рішення 24 липня 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «ФК «Кредит Капітал» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, товариство просило рішення суду у частині незадоволених вимог скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що нарахування відсотків було здійснено у відповідності до умов підписаного сторонами кредитного договору.
Кредитний договір № 4536543 від 07 квітня 2024 року підписаний сторонами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Умови договору викладено чітко та з повною інформацією стосовно умов кредитування, з якими відповідач погодився, підписавши договір, і додаткових заперечень щодо цих умов він не заявляв.
Відповідачу до укладення кредитного договору було надано можливість ознайомитися із Паспортом споживчого кредиту, де були відображені всі умови договору, зокрема щодо орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом; орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (з урахуванням зниженої процентної ставки) за весь строк користування кредитом; реальної річної процентної ставки за стандартною ставкою; реальна річна процентна ставка (з урахуванням зниженої процентної ставки).
ОСОБА_1 свідомо уклав даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з його прийняттям.
Положення договору, яке визнано несправедливим, включаючи ціну договору, може бути змінено або визнано недійсним. Положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає наявність окремої вимоги споживача про визнання недійсною умови договору з підстав її несправедливості. Позичальником не пред`явлено вимоги про визнання умов договору недійсними, щодо установлення розміру процентної ставки.
Кредитний договір було укладено 07 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності змін до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема скасування норм щодо заборони нарахування штрафу, а тому, з огляду на те, що сказаний закон є спеціальним актом по відношенню до Цивільного Кодексу України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення штрафу.
Відзив на апеляційну скаргу подано не було.
У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися. 
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 30 квітня 2026 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:
Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» отримано в електронному кабінеті 18 вересня 2025 року (а.с. 192, т. 1);
Адвокатом Усенком Михайлом Ігоровичем, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», отримано в електронному кабінеті 18 вересня 2025 року (а.с. 191, т. 1);
ОСОБА_1 – повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 194–195, т. 1), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. 193, т. 1).
В апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вказала на розгляд справи здійснювати за відсутності представника апелянта.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт1 частини 1 статті 374 ЦПК України). 
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
В іншій частині рішення суду не оскаржується та судовою колегією не переглядається.
Судом встановлено, що 07 квітня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4536543 у електронній формі шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором «79428» (а.с.36-54).
Відповідно до п.1.1 договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний застосунок «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІКС Товариства.
За зумовами договору відповідачу надано кредит у сумі 15 000,00 грн, строком на 350 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 25 днів, з визначенням детальних термінів (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Метою отримання кредиту є споживчі (особисті) потреби (п.1.2, 1.3, 1.8).
Відповідно до п.1.4 Договору визначено тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти.
Пунктом 1.4.1 договору визначено, що стандартна процента ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки дорівнює 2,5%.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк кредитування 133 839,05%. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 146 250,00 грн (п.1.5, 1.6).
Згідно з п. 2.1, 2.2 договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 . 
Додатком № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4536543 від 07 квітня 2024 року передбачено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якого встановлено кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (а.с.55).
07 квітня 2024 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором «47215» Доценко С. С. підписав Паспорт споживчого кредиту а також Анкету-опитувальник клієнта – фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення (ІКС ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») (а.с. 29, 31-35).
10 квітня 2024 року відповідачем погоджено Паспорт споживчого кредиту «Інформація, яка надається споживачу до укладення Додаткового договору 4536543-Т1 до Договору про споживчий кредит № 4536543 від 07 квітня 2024 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором «22161» (а.с.58?63).
10 квітня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір до договору № 4536543 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07 квітня 2024 року в електронній формі шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором «22161», за умовами якого сторони за взаємною згодою домовились, що згідно з умовами цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту, яка надається згідно з цим Додатковим договором складає 6000,00 грн (а.с.64-67).
Також, п.1.3 Додаткового договору внесено зміни у п.1.2. Договору та викладено його у такій редакції: «1.2 На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 21 000,00 грн».
Сума кредиту на дату укладення цього Додаткового договору, з урахуванням платежів, здійснених клієнтом за договором, складає 21 000,00 грн. За користуванням кредитом нараховуються проценти на умовах, встановлених п.1.4 Договору. Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки дорівнює 2,492% (п.1.4, 1.6).
Пунктом 1.7 Додаткового договору встановлено, що з врахуванням зміненої суми кредиту за договором (п.1.2,1.3 Додаткового договору) визначено, що орієнтовна реальна річна процента ставка на дату укладення цього Додаткового договору складає за стандартною ставкою за весь строк кредиту 132 756,18% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 132 756,18% річних. 
З урахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Додаткового договору складає за стандартною ставкою 204 150,00 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 204 150,00 грн (п.1.8).
Згідно з п. 2.1 договору Товариство протягом двох робочих (банківських) днів з моменту укладення Додаткового договору надає кредит (додаткову суму) у безготівковій формі шляхом перерахування коштів додаткової суми кредиту за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Відповідно до Листа ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20241114-2631 від 14 листопада 2024 року на виконання укладеного договору на переказ коштів № 03012024-1 від 03 січня 2024 року успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта НОМЕР_2 від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 07 квітня 2024 року 11 година 28 хвилин 08 секунд на суму 15 000,00 грн (а.с.80).
Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-1411 від 14 листопада 2024 року повідомлено, що на виконання укладеного договору здійснено платіж 10 квітня 2024 року, 09 година 32 хвилин 19 секунд на суму 6000,00 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua – 371292042, призначення платежу: зарахування 6000,00 грн на карту НОМЕР_2 (а.с.79).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 4536543 від 07 квітня 2024 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у розмірі 147 450,00 грн, з яких: 21 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 115 950,00 грн – заборгованість за відсотками; 10 500,00 грн – заборгованість по штрафам (а.с.69-77).
14 листопада 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги факторингу № 14/11/2024 згідно з умовами якого Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) (а.с.81-87).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 14/11/2024 від 14 листопада 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 147 450,00 грн, з яких: 21 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 115 950,00 грн – заборгованість за відсотками; 10 500,00 грн – заборгованість по штрафам (а.с.88). 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення, зокрема, до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування».
Так, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Національним банком України у листі від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо застосування Закону № 3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів. Так, у пункті 2 вказаного листа щодо максимального розміру денної процентної ставки Національним банком України роз`яснено, що «відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно).
Враховуючи, що договір про надання грошових коштів у позику укладено між сторонами 07 квітня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», то на спірні правовідносини поширюються вищезазначені обмеження щодо розміру процентної ставки.
Зважаючи на зазначені вимоги закону суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що наявні підставі для перерахування розміру заборгованості з відсотків, а саме за період з 07 квітня 2024 року по 22 квітня 2024 року нарахування обмежено денною процентною ставкою у розмірі 2,50%, 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року - 1,5%, з 21 серпня 2024 року у розмірі 1%.
Доводи «ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» щодо погодження відповідачем запропонованих умов кредитування, що є підставою для застосування саме відсоткової ставки, передбаченої у договорі є необгрунтованими, оскільки за ч. 5 статті 12Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Також, висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення штрафу також є обґрунтованими.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу.
Також, з системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», про які вказує скаржник, так і п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який застосував суд першої інстанції, відхиляючи відповідні позовні вимоги, вбачається, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Також, пункти розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування», на які посилається апелянт, було викладено в новій узагальненій редакції, якою охоплено більший період, на що стосується й карантину та воєнного стану, а саме з 1 березня 2020 року та установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
За таких обставин судова колегія не вбачає підстав для стягнення штрафу.
В іншій в частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому судовою колегію не переглядається.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення.
Заочне рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 10 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 04 травня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина