Справа № 953/6978/25
н/п 2-др/953/32/26 
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді Зуба Г.А.
при секретарі Куліковій Т.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою представника відповідача  ОСОБА_1 – адвоката Розумної Оксани Олександрівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовною заявою  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2026 відмовлено в повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів. 
13.04.2026 на адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Розумної О.О. про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп. 
В обґрунтування заяви посилається на те, що вказані витрати складаються з витрат правничої допомоги, які підлягають сплаті адвокатові відповідачем. Про вказані витрати було повідомлено суд представником відповідача до судових дебатів шляхом звернення до суду в поданому до суду відзиві (том 1, а.с. 66).
28.04.2026 представником позивача ОСОБА_2 – адвокатом Леоновою Т.О. шляхом направлення через систему «Електронний суд» надійшли заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення, в якій адвокат просила суд відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Розумної О.О. про ухвалення додаткового рішення у справі №953/6978/25 про стягнення витрат на правничу допомогу або у разу задоволення заяви, зменшити їх розмір. Також вказала, що заявлена сума до стягнення є надмірною, неспівмірною з витратами часу адвокатом, складністю справи та обсягом наданих робіт, не відповідає критерію розумності та реальності витрат. 
Заявниця в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом у встановленому законом порядку, подала до суду заяву про розгляд заяви за її відсутності та без участі відповідача, просила подану заяву задовольнити. 
Позивач ОСОБА_2 та його представник – адвокат Леонова Т.О. в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили.
Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачені підстави для ухвалення додаткового рішення по справі, а саме суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України).
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові - на позивача. 
Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. 
За вказаних обставин, понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають компенсації з позивача пропорційно до позовних вимог у задоволенні яких відмовлено.
Ціна позову по вказаній справі визначена позивачем в розмірі 664714, 42 грн. (том 1, а.с. 1 на звороті), та рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2026 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі (том 2, а.с.7-10). 
З матеріалів справи вбачається, що стороною відповідача було заявлено вимогу про компенсацію витрат на правничу допомогу. В обґрунтування якої додано копії наступних документів: ордеру серії АХ №1284713, Витягу з договору №21 про надання правової допомоги від 22.06.2025, Акту приймання-передачі виконаних робіт №1 до Договору про надання правової допомоги №21 від 22.06.2025; Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 21 від 22.06.2025. Про компенсацію вказаних витрат було повідомлено суд представником відповідача до судових дебатів шляхом звернення до суду з відзивом на позовну заяву – 27.08.2025, а заяву про ухвалення додаткового рішення подано до суду 13.04.2026. 
Так, судом встановлено, що правничу допомогу відповідачу ОСОБА_1 надавала адвокат Розумна О.О. 
Згідно з ч. ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Враховуючи, що п`ятий день з дня ухвалення судового рішення судом, а саме 12.04.2026, припадає на вихідний день, сторона відповідача звернулась із заявою про надання доказів понесених судових витрат з дотриманням строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а саме першого робочого дня 13.04.2026. 
При цьому позивач та його представник не надали документів, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжні доручення з відміткою банку або інші банківські документи).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21) Верховний Суд зробив висновок, що апеляційний суд, залишаючи без змін додаткове рішення суду першої інстанції про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 про розподіл судових витрат між сторонами, виходив із того, що відповідачем не надано доказів оплати витрат на професійну правничу допомогу. При цьому мотивів ухвалення відповідного додаткового рішення судом першої інстанції, а саме щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 000,00 грн, не наведено. Проте, апеляційний суд не звернув уваги на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Тобто вказана судова практика є незмінною.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення усправі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Таким чином, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, представником відповідача надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що дана справа перебувала в провадженні суду з липня 2025 року, судові засідання були проведені за участю адвоката Розумної О.О., яка подала до суду відзив на позовну заяву, клопотання про виклик свідків, клопотання про витребування доказів, знайомилася з матеріалами справи в приміщенні суду, та враховуючи, що в задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі, однак суд вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 80000,00 грн. є значно завищеним, тому суд вважає, що співмірним розміром судових витрат на надання правничої допомоги, враховуючи складність даної справи, є 10000 грн., що підлягають відшкодуванню на користь відповідача ОСОБА_1 з позивача ОСОБА_2 , а в іншій частині суд вважає за доцільне відмовити за наведених вище підстав. 
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача  ОСОБА_1 – адвоката Розумної Оксани Олександрівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовною заявою  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів– задовольнити частково. 
Доповнити рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2026 року у цивільній справі за позовною  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів: 
«Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцеперебування за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місцеперебування за адресою: АДРЕСА_2 ), витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 коп.»
В іншій частині в задоволенні заяви – відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткового рішення виготовлено 26 травня 2026 року. 

СУДДЯ Г.А. ЗУБ