ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2026 року	справа № 380/23764/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир про стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області (далі – ГУ ДПС, позивач) до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир (далі – КЕВ м. Володимир, відповідач) про стягнення з рахунків / електронних гаманців платника податків у банках грошових коштів до бюджету в розмірі 38826,17 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач має перед бюджетом податковий борг у сумі 38826,17 грн, який складається з пені по земельному податку з юридичних осіб. Вказана сума є узгодженою та не сплаченою відповідачем у встановлений законодавством строк. На адресу відповідача надіслано податкову вимогу від 07.04.2023 № 0004175-1305-1301. З огляду на наведене, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути податковий борг у зазначеній сумі.
Ухвалою судді від 05.12.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
17.12.2025 до суду надійшов відзив КЕВ м. Володимир, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначено, що у червні 2025 року працівниками КЕВ м. Володимир самостійно виявлено помилку в поданій 11.02.2025 податковій декларації з плати за землю за 2022 рік, оскільки не було враховано пільгу щодо сплати земельного податку для юридичних осіб, встановлену підпунктом 282.1.4 пункту 282.1 статті 282 Податкового кодексу України. 10.07.2025 подано уточнену податкову декларацію з плати за землю, відповідно до якої річна сума земельного податку зменшилась із 143 130,69 грн. до 0,00 грн. Відповідач також зазначає, що ГУ ДПС у Львівській області, всупереч вимогам підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 та пункту 95.2 статті 95 ПК України, не надіслало нової (зменшеної) податкової вимоги, що, на думку відповідача, свідчить про недотримання 30-денного строку, після спливу якого виникає право на стягнення коштів.
31.12.2025 позивачем подано відповідь на відзив, у якій ГУ ДПС у Львівській області не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Позивач наполягає, що податкова вимога від 07.04.2023 № 0004175-1305-1301 є чинною, а тому просить позовні вимоги задовольнити.
Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
КЕВ м. Володимир (ЄДРПОУ 07516184) є юридичною особою, зареєстрованою відповідно до законодавства України.
11.02.2025 КЕВ м. Володимир подало до ГУ ДПС у Львівській області податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної форми власності) за 2022 рік, відповідно до якої сума річного земельного податку становила 143 130,69 грн.
Відповідно до довідки ГУ ДПС у Львівській області від 05.11.2025 № 11733/5/13-01-13-05-09 про суму податкового боргу платника податків КЕВ м. Володимир, станом на 31.10.2025 заборгованість становить 38826,17 грн. та складається виключно з пені по земельному податку з юридичних осіб (код бюджетної класифікації 18010500).
Податковим органом 07.04.2023 прийнято та надіслано відповідачу податкову вимогу № 0004175-1305-1301 про погашення податкового боргу в сумі 143130,69 грн.
10.07.2025 КЕВ м. Володимир подало уточнену податкову декларацію з плати за землю за 2022 рік, відповідно до якої сума річного земельного податку зменшена до 0,00 грн. із застосуванням пільги, передбаченої підпунктом 282.1.4 пункту 282.1 статті 282 ПК України.
Вирішуючи справу, суд керується таким.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 282.1.4 пункту 282.1 статті 282 ПК України від сплати земельного податку звільняються юридичні особи, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів. Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир є військовою установою, що фінансується з державного бюджету в межах Міністерства оборони України, а відтак відповідає критеріям отримання зазначеної пільги.
Відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
10.07.2025 відповідачем подано уточнену податкову декларацію з плати за землю за 2022 рік, яка враховує пільгу відповідно до підпункту 282.1.4 пункту 282.1 статті 282 ПК України, та якою річну суму земельного податку зменшено до 0,00 грн. Вказана уточнена декларація є у матеріалах справи та позивачем не спростована.
Відповідно до підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.
Відповідно до частини другої пункту 60.4 статті 60 ПК України у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною з дня надходження до платника податків податкової вимоги, яка містить зменшену суму податкового боргу.
Судом встановлено, що у матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, який підтверджує факт зменшення нарахованої суми податкового боргу. Натомість ГУ ДПС у Львівській області не надіслало відповідачу нової податкової вимоги із зменшеною сумою податкового боргу, що є порушенням вимог підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 та пункту 95.2 статті 95 ПК України.
Посилання позивача на пункт 59.5 статті 59 ПК України, відповідно до якого у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається), суд оцінює критично. Наведена норма регулює випадки, коли сума боргу змінюється внаслідок часткового погашення або нарахування пені. Разом з тим у справі, що розглядається, зміна суми є наслідком подання уточнюючої декларації, яка усунула сам об`єкт оподаткування (нульове зобов`язання із земельного податку), що є принципово відмінним правовим явищем.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що предметом доказування у справах про стягнення податкового боргу є, зокрема: наявність узгодженого грошового зобов`язання; складові основної суми боргу, штрафних санкцій та пені; підстави і момент виникнення податкового боргу; факт сплати (несплати) боргу в добровільному порядку; вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення в порядку, встановленому ПК України (постанови від 19.02.2019 у справі № 807/495/17, від 03.02.2022 у справі № 560/4343/19, від 14.02.2022 у справі № 826/9711/17).
Оскільки підставою позовних вимог є заборгованість із пені, що нарахована на суму земельного податку, яка відповідно до уточнюючої декларації відповідача становить 0,00 грн, суд констатує відсутність правомірно нарахованого основного грошового зобов`язання, похідним від якого є пеня. Пеня є акцесорним зобов`язанням і не може існувати самостійно у разі, якщо основне зобов`язання є відсутнє або скасоване в законодавчо встановленому порядку (підпункт 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України).
Таким чином, позивачем не доведено наявності узгодженого грошового зобов`язання відповідача, на яке нараховано заявлену до стягнення пеню. Позовні вимоги ґрунтуються на декларації, яка була уточнена відповідачем у встановленому законом порядку, а нове зобов`язання з земельного податку становить 0,00 грн. Відсутність законних підстав для нарахування основного зобов`язання виключає можливість стягнення пені як похідного від нього.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 вказаного Кодексу. Позивач не спростував обставин, наведених у відзиві відповідача, зокрема не заперечив факту подання уточнюючої декларації та правомірності застосованої пільги.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 72, 73, 242– 246, 250, 257– 262 КАС України, суд, –

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.